HŮRKA - ZA HRANICEMI KRAJE
U SKÁKAVÉHO PONÍKA
Umírám žízní. Tak sebou hoďte.
- Prosím. - Děkuju pěkně.
- Dávej pozor! - Promiň.
- Prosím. - Děkuju.
Pan Špalíček.
Mohu si přisednout?
Dejte mi totéž.
Měl bych se představit. Jsem Gandalf.
Gandalf Šedý.
Vím, kdo jste.
Dobrá. To je šťastná náhoda.
Co přivádí Thorina Pavézu do Hůrky?
Slyšel jsem, že spatřili
mého otce putovat
Divočinou u Mlžných hor.
Šel jsem tam.
Nic jsem nenašel.
O Thráinovi už se
dlouho vyprávějí
jen pověsti.
Je naživu.
Jsem si tím jist.
Ještě než zmizel, vás můj otec navštívil.
Co jste mu pověděl?
Vyzval jsem ho, aby vytáhl na Erebor,
shromáždil sedm armád trpaslíků,
zničil draka a dobyl zpět
Osamělou horu.
A totéž bych pověděl vám.
Osvoboďte svou vlast.
To není náhoda, že jsme se tu sešli.
Ne.
Není.
Osamělá hora mi dělá starost.
Ten drak už tam dřepí až moc dlouho.
Dříve či později
se na Erebor zaměří temnější síly.
Narazil jsem na Zelené cestě
na jistá pochybná individua.
Považovali mne za tuláka.
Jistě brzy litovali.
Jeden měl u sebe zprávu.
Je to v černé řeči.
Vypsání odměny.
Za co?
Za vaši hlavu.
Někdo vás chce mrtvého.
Už nemůžete čekat.
Jste dědic Durinova trůnu.
Sjednoťte armády trpaslíků.
Pak budete mít moc i sílu
osvobodit Erebor.
Svolejte sedm rodů trpaslíků.
Žádejte, ať splní přísahu.
Sedm armád přísahalo držiteli Králova klenotu.
Arcikamu.
Jen ten je dokáže sjednotit
a pokud jste zapomněl,
Arcikam ukradl Šmak.
Co kdybych vám ho pomohl získat zpět?
Jak?
Arcikam leží příliš daleko,
pohřben pod tlapou ohnivého draka.
Máte pravdu.
A proto budeme potřebovat lupiče.
O 12 MĚSÍCŮ POZDĚJI
Jsou blízko?
Až moc. Sotva pár kilometrů. To ale není to nejhorší.
- Chytli naši stopu? - Ne. Ale chytnou.
- Máme jiný problém. - Viděli vás?
Viděli vás.
To ne.
Co jsem říkal?
Je tichý jak myška.
Prvotřídní lupič.
Poslouchejte!
Povídám, že je tam něco jiného.
Jakou to má podobu?
Jako medvěd?
Ano, ale větší.
Mnohem větší.
Vy jste to věděl?
Bude lepší se vrátit.
A nechat se uštvat tou smečkou?
Nedaleko odtud
je dům, kde bychom se mohli ukrýt.
Čí dům?
Přátel? Nepřátel?
Ani tak, ani tak.
Buď nám pomůže,
nebo nás zabije.
Máme jinou možnost?
Ne.
Utíkejte!
Tudy! Rychle!
Běžte!
Bombure, dělej!
Rychle k domu!
Běžte!
Rychle dovnitř!
Otevřete vrata!
Rychle!
Zaber!
Dvaline!
No tak, chlapi!
Co to bylo?
Náš hostitel.
Jmenuje se Medděd.
Je to kožoměnec.
Někdy je ohromný černý medvěd.
Někdy velký, silný člověk.
Medvěd je nepředvídatelný,
ale s Člověkem to jde.
I když nemá zrovna v oblibě trpaslíky.
Odchází.
Pojďme radši pryč.
Tohle není přirozené.
Jasně. Jsou v tom nějaké
temné čáry.
Nebuďte blázen.
Není zakletý. Je prostě takový.
Teď se jděte prospat. Všichni.
Dnes v noci budete v bezpečí.
Doufám.
Pojďme na ně hned!
Pobít tu pakáž ve spánku.
Ne.
Ta bestie je na stráži.
Skoncujeme s nimi po cestě.
Shromažďují se v Dol Gulduru.
Mistr tě povolal.
Je nás víc a víc.
Jsme čím dál silnější.
Povedeš mé vojsko.
Co s Pavézou?
Blíží se válka.
Slíbil jsi mi jeho hlavu.
Všechny čeká smrt.
Máme snad odvolat hon?
Bolgu!
Mám pro tebe úkol.
Ještě žízníš po krvi trpaslíků?
Takže vám říkají Thorin Pavéza.
Povězte,
proč po vás
Azog Znesvětitel pátrá?
Vy víte o Azogovi?
Jak?
Hory původně obýval můj národ,
než od severu přitáhli skřeti.
Znesvětitel mi vyvraždil většinu rodiny.
Některé ale zotročil.
Ne na práci, rozumíte,
ale pro zábavu.
Držel kožoměnce v kleci
a asi ho bavilo je mučit.
Je vás víc?
Kdysi nás bylo mnoho.
A teď?
Teď je jen jeden.
Musíte se dostat
k Hoře před koncem podzimu.
Než přijde Durinův den.
Ano.
Váš čas se krátí.
Proto se musíme dát Temným hvozdem.
Ten les zahalila temnota.
Pod jeho stromy se plazí hrozivé věci.
Skřeti z Morie se spřáhli
s Nekromantem v Dol Gulduru.
Sám bych se tam neodvážil.
Jen kdybych musel.
Pustíme se elfí stezkou.
Je ještě bezpečná.
„Bezpečná?“
Lesní elfové z Hvozdu
nejsou jako jiní.
Nejsou tak moudří
a jsou nebezpeční.
To však nevadí.
Jak to myslíte?
Tohle území se hemží skřety.
Je jich čím dál víc.
A vy jdete pěšky.
Živí se ke Hvozdu nedostanete.
Nemám rád trpaslíky.
Jsou hrabiví
a slepí.
Slepí k životům těch,
jež považují za nedůležité.
Skřety ale nenávidím víc.
Co potřebujete?
Teď jděte. Dokud máte světlo.
Vaši lovci nejsou daleko.
Elfí brána.
Tudy vede naše stezka
Temným hvozdem.
Po skřetech ani stopy. Máme štěstí.
Teď pusťte poníky!
Ať se vrátí ke svému pánu.
Tenhle les je…
nemocný.
Napadla ho nějaká choroba.
Nedá se obejít?
Leda 320 kilometrů oklikou na sever.
Nebo dvakrát tolik…
na jih.
Ve stínech se skryto našim zrakům pohybuje
to nespatřené.
Každým dnem to nabývá na síle.
Dejte si pozor na Nekromanta.
Není tím, čím se zdá být.
Musíme zjistit, jestli se náš nepřítel vrátil.
Vydejte se k hrobům v těch horách.
Takže do Vysokých skal.
No budiž.
Mého koně ne!
- Potřebuji ho! - Co?
Vy nás opouštíte?
Nejezdil bych, ale musím.
Změnil jste se,
Bilbo Pytlíku.
Nejste už ten hobit, který odcházel z Kraje.
Chtěl jsem vám říct.
Našel jsem…
v těch skřetích tunelech…
Copak?
Co jste tam našel?
Odvahu.
Výborně. To je dobře.
Budete ji potřebovat.
Počkám na vás u vyhlídky
před svahy Ereboru.
Dejte pozor na mapu a klíč.
Beze mne do Hory nevstupujte.
Tohle už není Zelený hvozd z dávných časů.
I vzduch v tomhle lese je plný klamů.
Bude se snažit vás svést na scestí.
„Svést nás na scestí?“
Co to znamená?
Neopouštějte stezku. Držte se jí.
Jinak už ji nikdy nenajdete.
Ať se děje cokoli,
zůstaňte na ní!
Musíme tam být na Durinův den před západem slunce.
- Na Durinův den? - Jdeme.
Jinak tajný vchod do Hory nenajdeme.
Stezka zahýbá tudy.
Tudy.
Vzduch. Potřebuju vzduch.
Motá se mi hlava!
Co se děje?
Pokračujte.
Nori…
proč stojíme?
Stezka zmizela!
Co se děje?
Ztratili jsme cestu!
Najděte ji.
Všichni, hledejte stezku!
Nic z tohohle si nepamatuju.
Vypadá to tu jinak.
Musí to být tady.
Kolik je hodin?
Nevím. Já ani nevím, jaký je den.
Copak ten proklatý les nemá konec?
Stromy a jen další stromy.
Pavouk.
Podívejte.
Pytlík s tabákem.
V tomhle lese jsou trpaslíci.
A dokonce trpaslíci z Modrých hor.
Tenhle je stejný jako můj.
Poněvadž je váš. Chápete?
Chodíme dokola. Zabloudili jsme.
Nezabloudili. Jdeme na východ.
Ale kde je východ? Slunce zmizelo.
Prý jste odborník.
Já to slunce neztratil!
Slunce.
Musíme najít slunce.
Tamhle nahoře.
Musíme se dostat nad koruny stromů.
Co to bylo?
Moje vina to není.
Dost! Ticho buďte! Všichni!
Něco nás pozoruje.
Vidím jezero!
A řeku!
A Osamělou horu!
Už jsme skoro tam!
Slyšíte mě?
Vím, kudy se máme dát!
Haló?
Haló.
Ale ne.
Ne!
Zabij je! Hned.
Sníme je, dokud je krev teplá.
Kůži mají tuhou, ale vevnitř je zaručeně dobrá šťáva.
Jen ho znovu bodni. Doraž ho.
Soustíčko je naživu a kope!
Hned ho zab!
A dáme si hody.
Hody!
Sníme je zaživa!
Hody!
Co to bylo? Co to je?
Sníme je zaživa!
Je tučný a šťavnatý.
Jen malinko ochutnám.
Zatraceně! Kde to je?
Tady.
To bodá!
Jak žihadlo!
Žihadlo.
To je dobré jméno.
Žihadlo.
Jsi v pořádku, Bofure?
- Jo. - Dejte to pryč!
Kde je Bilbo?
Jsem nahoře!
Kde je?
Chyťte ho za nohy!
Tahejte!
No tak!
Hej rup!
Kde je? Kde jenom je?
Kde je?
Ne!
Thorine! Jen jim dej!
To je ono!
V pořádku, bratře?
Fili!
Je můj.
Držte se u sebe!
A jsou pryč!
Nemysli, že tě nezabiju, trpaslíku.
Zabil bych tě s radostí.
- Pomoc! - Kili!
Hoď mi dýku!
Rychle!
Jestli ode mě čekáš zbraň,
tak se pleteš!
Prohledejte je.
Vraťte mi to! To je soukromé!
Kdo to je?
- Tvůj bratr? - To je moje
manželka!
A tahle příšera?
Skřetí mutant?
To je můj synek, Gimli!
Jsou mrtví?
Ano, ale další pavouci přijdou.
Jsou čím dál troufalejší.
To je starobylá elfská čepel.
Vykovali ji mí předci.
Kde jsi to vzal?
Meč jsem dostal.
Takže nejen zloděj, ale i lhář.
Odveďte je!
Thorine, kde je Bilbo?
Zavřete bránu.
To vás přijde draho!
- Slyšíte? - Koukejte nás pustit!
Nech mě bejt!
Nechcete mě prohledat?
Mohl bych mít něco v kalhotách.
Anebo také nic.
Proč na tebe ten trpaslík tak zírá, Tauriel?
Kdo ví?
Na trpaslíka je docela velký.
Nemyslíš?
Snad větší než ostatní…
ale stejně šeredný.
- Zaber! - Nechte toho!
Odtud se nedostaneme!
Tohle není skřetí vězení.
Jsou to podzemní síně Lesní říše.
Odsud se nikdo nedostane bez králova svolení.
Někdo možná věří, že tu jde o ušlechtilou výpravu.
Výpravu s cílem osvobodit vlast
a zabít draka.
Mám ale podezření, že je to mnohem prostší.
Pokus o loupež.
Nebo něco takového.
Našli jste cestu dovnitř.
Hledáte to, co by vám propůjčilo právo vládnout.
Králův klenot.
Arcikam.
Je vám nade vše drahý.
Tomu rozumím.
V té Hoře jsou skvosty, po nichž toužím i já.
Drahokamy z čirého svitu hvězd.
Nabízím vám pomoc.
Poslouchám.
Nechám vás jít,
když mi vrátíte, co mi patří.
Jako protislužbu.
Čestné slovo.
Slib krále králi.
Nevěřím, že by Tranduil,
velký král, dodržel slovo.
Neuvěřím ani do konce světa.
Vy žádnou čest nemáte!
Vím, jak se chováte k přátelům.
Přišli jsme k vám hladoví a bez domova
požádat o pomoc.
Odvrátil jste se od nás!
Od utrpení mého lidu.
Od pekla, které nás zničilo.
Zahyňte v drakových plamenech!
Nemluvte o drakových plamenech.
Vím, čeho je schopen.
Sám jsem se utkal
s velkými draky ze Severu!
Varoval jsem vašeho děda, co přivolá svou chamtivostí.
On však neposlechl.
Jste stejný jako on.
Jestli chcete, zůstaňte
a shnijte si tu.
Sto let je v životě elfa
jen okamžik.
Jsem trpělivý.
Počkám.
Navrhnul dohodu?
Ano.
Řekl jsem mu, aby šel iš kak éd durug nul!
On i celý jeho rod!
Tak to bychom měli.
Dohoda byla naše jediná naděje.
Ne jediná.
Vím, že jsi tady.
Proč se skrýváš ve stínu?
Přišla jsem podat hlášení.
Přikázal jsem zničit to hnízdo už před dvěma měsíci.
Vyčistili jsme les podle příkazu. Ale další pavouci
táhnou z Jihu.
Líhnou se v Dol Gulduru. Můžeme je pobít tam…
Pevnost je za našimi hranicemi.
Máš vyčistit od těch stvůr naše území.
A když je vyženeme od nás, co pak?
Nerozšíří se do jiných zemí?
Jiné země mne nezajímají.
Osudy tohoto světa
jsou proměnlivé.
My v našem království
však vytrváme.
Legolas říkal, žes dobře bojovala.
Hodně si tě oblíbil.
Ujišťuju vás, můj pane,
že jsem pro něj jen kapitánka stráže.
Tos možná bývala.
Teď si nejsem jist.
Asi byste nedovolil, aby se váš syn
poutal k obyčejné lesní elfce.
Máš pravdu, nedovolil.
Ale stejně mu na tobě záleží.
Nevzbuzuj v něm plané naděje.
Hlídají všechny brány.
Ne všechny… Pojďte za mnou!
Jaký to máš kamínek?
To je talisman.
Je začarovaný.
Když runy přečte ten, kdo není trpaslík,
bude prokletý.
Nebo ne.
Podle toho, čemu věříte. Je to jen památka.
Kamínek s runami.
Od matky, abych nezapomněl na svůj slib.
Co jsi slíbil?
Že se jí vrátím.
Dělá si starost.
Prý jsem lehkomyslný.
A jsi?
Ne.
Slyším, že nahoře máte
nějakou velkou oslavu.
Je to Meret en Gilith,
Svátek svitu hvězd.
Eldarové uctívají každé světlo.
Lesní elfové ale mají nejraději hvězdný svit.
Pro mě to vždycky bylo studené světlo.
Odlehlé a vzdálené.
Ten svit je naše paměť.
Je vzácný a čistý.
Jako tvůj slib.
Občas jsem tam chodila.
Daleko za les
a hluboko do noci.
Viděla jsem, jak svět mizí.
A jak bílý svit věčnosti naplňuje vzduch.
Já jednou viděl ohnivý měsíc.
Vyšel nad průsmykem na Vrchovině.
Rudý a zlatý a bylo ho plné nebe.
Doprovázeli jsme kupce přes Ered Luin.
Prodávali stříbro za kožešiny. Šli jsme, hory nalevo,
Zelenou cestou.
A v tom se objevil.
Ohnivý měsíc, vedl nás
a svítil na cestu.
Moc bych vám chtěl ukázat jeskyně.
Galione, ty rošťáku, dochází nám pití
Prázdné sudy měly už být na cestě do Esgarothu.
Lodník na ně čeká.
Říkej si o našem
rozmrzelém králi, co chceš, ale ve víně se vyzná.
Elrosi, ochutnej.
Musím hlídat trpaslíky.
Jsou pod zámkem. Kam by chodili?
Vsadím se, že brzy vyjde slunce.
Určitě už se rozednívá.
My k té Hoře nikdy nedojdeme, co?
Tady trčet nezůstanete.
Bilbo!
Cože?
Pozor, stráž je blízko!
Zavřete dveře.
- Získáme čas. - Dobře, Nori.
A jsme venku.
- Po schodech. - Napřed ty.
Ori.
- Tam ne. Dolů. Za mnou. - Kudy?
Běž.
Tak opatrně.
Tudy.
Pojďte.
To ne. Jsme ve sklepě!
Měl jsi nás vést ven, ne dolů!
Vím, co dělám.
Tudy!
Rychle, všichni do sudů.
- Zbláznil jste se? - Vždyť nás najdou.
Nenajdou. Slibuji.
Prosím, musíte mi věřit.
Dělejte, co říká.
Uhni s tou svou zrzavou palicí.
Bifure,
do sudu. Šup!
Všichni už zalezli.
A co máme dělat teď?
Zadržte dech.
Zadržet dech? Jak to myslíte?
Kde je klíčník?
Rychle!
Dobrá práce.
Tak a jedeme!
Držte se!
Bilbo!
Vydržte!
- Pomoc! - Ori!
Zavřete bránu!
Ne!
Pozor! Jsou tu skřeti!
Všechny zabít!
Rychle pod most!
Hoď mi to!
Kili!
Kili.
Zabijte tu elfici!
Za nimi!
Kili!
Nori!
Přesekněte to!
Bombure!
Tauriel.
Počkej!
Toho si necháme živého.
Za nimi! Odřízněte jim cestu!
To jsi ty!
Proč jsem tady?
Věř mi, Radagaste.
Nevolal bych tě sem bezdůvodně.
Není to hezké místo schůzky.
Ne.
To není.
Jsou to černá kouzla, Gandalfe.
Stará a plná nenávisti.
Kdo tu je pohřben?
Jestli měl někdy jméno, dávno upadlo v zapomnění.
Vědělo se jen,
že byl služebníkem zla.
Jedním z mnohých.
Jedním z devíti.
Proč teď, Gandalfe? To nechápu.
K Dol Gulduru míří
Prstenové přízraky.
Nekromant to být nemůže.
Lidský černokněžník nedokáže shromáždit takové zlo.
Kdo říká, že je lidský?
Těch Devět se zodpovídá pouze jednomu pánu.
Byli jsme slepí, Radagaste.
A během naší slepoty
se nepřítel vrátil.
Povolává své sluhy.
Azog Znesvětitel
není obyčejný lovec.
Je to velitel.
Velitel celých sborů.
Nepřítel se chystá k válce.
Ta začne na Východě.
Upírá myšlenky k té Hoře.
- Kam jdeš? - Za ostatními.
Gandalfe.
Já to začal. Nemohu je opustit.
Hrozí jim velké nebezpečí.
Máš-li pravdu,
tak hrozí nebezpečí celému světu.
Zlá moc v té pevnosti bude jen sílit.
Chceš po mně, abych odvrhl své přátele?
- Za námi nic není? - Nic nevidím.
- Skřetům jsme utekli. - Nevím. Proud slábne.
Bombur je napůl utopený.
- Všichni ke břehu! - Ano.
Dělejte, honem!
Glóine, bratře, pomoz mi.
No tak, zvedej se.
Ještě!
Hejbni sebou, tlusťochu!
To je dobré. Nic to není.
Vstávejte.
Kili je raněný. Chce to obvaz.
Máme v patách tu smečku. Musíme jít.
A kam?
Přeci k Hoře. Už jsme blízko.
Mezi námi a Horou je jezero.
- Přes něj nemůžeme. - Půjdeme okolo.
Skřeti nás dostanou, to je nad slunce jasné.
A nemáme čím se bránit.
Rychle mu ovaž tu nohu.
Máš na to dvě minuty.
Zkus to
a je po tobě.
Promiňte,
vy budete z Jezerního města, nemýlím-li se.
Ta vaše loď,
nebyla by náhodou k pronajmutí?
Proč bych vám měl pomáhat?
Ty boty zažily lepší časy.
Kabát právě tak.
A určitě někoho musíte živit.
Kolikpak dětí?
Chlapce a dvě dcery.
A vaše žena, určitě je krásná.
Ano.
Byla.
Odpusťte, nechtěl jsem…
Nech už těch řečiček.
Kam ten spěch?
Co vás to zajímá?
Chci vědět, kdo jste
a co v tomhle kraji pohledáváte.
Jsme prostí kupci z Modrých hor
a jdeme navštívit příbuzné
v Železných horách.
Prostí kupci, říkáte?
Potřebujeme jídlo,
zásoby, zbraně.
Pomůžete nám?
Vím, odkud jsou ty sudy.
No a co?
Nevím, o čem jste s elfy jednali,
ale asi ne úspěšně.
Do Jezerního města
nesmíte bez svolení starosty.
Žije z obchodu s Lesní říší.
Aby nerozzlobil krále elfů, dá vás zavřít.
Nabídněte víc.
Snad jde zařídit,
aby nikdo nic neviděl.
Ano.
To by vás ale…
museli propašovat.
Za což zaplatíme dvojnásobek.
Taková už je povaha zla.
Aniž o tom svět cokoli tuší,
hnisá a rozpíná se.
Jako stín, který bobtná v temnotách.
Zloba, jež nikdy nespí,
černá jako blížící se stěna noci.
Tak tomu bylo vždy.
A tak tomu vždy bude.
Až přijde čas, všechen ten hnus se vyjeví.
Sledovali jste společnost 13 trpaslíků.
Proč?
Ne 13.
Už ne.
Ten mladý
černovlasý s lukem,
dostal to morgulským šípem.
Má v krvi jed.
Brzy zhasne.
Odpověz na otázku, mizero.
Se psy se nebavím, elfice!
Být tebou jí neodporuju.
Rád zabíjíš, skřete?
Máš rád smrt?
Tak ti ji dopřeju.
Zadrž!
Tauriel, odejdi!
Jdi pryč.
Nejde mi o jednoho
mrtvého trpaslíka. Odpověz na otázku.
Nemáš se čeho bát. Řekni,
co víš, a dám ti svobodu.
Dostals rozkaz je zabít. Proč?
Proč vám jde o Thorina Pavézu?
Ten skrček trpaslická nikdy nebude král.
Král?
Žádný Král pod Horou není a nebude.
Nikdo se neodváží vstoupit do Ereboru,
dokud žije drak.
Vy nic nevíte.
Váš svět shoří.
O čem to mluvíš?
Mluv!
Náš čas se vrátil.
Můj mistr slouží Jednomu.
Už chápeš, elfíčku?
Vaše smrt se blíží.
Blíží se
plameny války.
Cos to udělal?
Slíbil jsi mu svobodu.
To jsem splnil.
Osvobodil jsem mu bídnou hlavu od ubohých ramen.
Ten skřet nám toho mohl říct víc.
Mně už víc říct nemohl.
Co myslel těmi „plameny války“?
Chtějí nasadit zbraň tak mocnou,
že zničí vše, co jí stojí v cestě.
Ať zdvojí hraniční stráže. Na cestách i na řekách.
Hlaste mi každý pohyb.
Nepouštět přes hranice.
Dovnitř ani ven.
Zavřete brány!
A nechte je na rozkaz krále zavřené.
A co Tauriel?
Co je s ní?
Šla do lesa…
měla luk a meč.
Ještě se nevrátila.
Krev trpaslíka!
Byli tady!
Ale čichám ještě…
Člověčí maso!
Povedlo se jim dostat přes jezero.
Pozor!
Chcete nás snad utopit?
Tady jsem vyrostl, mistře trpaslíku.
Kdybych vás chtěl utopit, tak jinde.
Už mám toho drzého jezerníka dost.
Hoďte ho přes palubu a bude pokoj.
- Jmenuje se Bard. - Jak to víš?
Zeptal jsem se ho.
Je mi jedno, jak si říká. Nelíbí se mi.
Nemusí se nám líbit.
Jen mu musíme zaplatit.
Pojďme na to, hoši. Sáhněte do kapes.
Jak víme, že nás nezradí?
Nevíme.
Je tu menší problém.
Schází deset mincí.
Glóine.
No tak.
- Dej, co máš. - Nekoukejte na mě.
Tenhle podnik
mě zruinoval.
Co mám za to,
co jsem do něj vložil?
Nic, jen bídu a neštěstí a…
Při mých fousech.
Vemte si to.
Všechno.
Ty peníze. Rychle.
Zaplatíme, až dostaneme své zásoby.
Chcete-li svobodu, dělejte, co říkám.
Jsou tam stráže.
Co dělá?
S někým mluví.
Ukazuje na nás.
Podali si ruce.
- Jakže? - Ten ničema.
Právě nás prodal.
Potichu.
Jsme u celnice.
Stát!
Celní kontrola!
Doklady, prosím!
To jste vy, Barde.
Zdravím, Percy.
Celní prohlášení?
Nic, akorát, že je mi zima, jsem utahaný
a chci domů.
To já taky.
Tak a je to.
V pořádku.
Ne tak rychle.
„Zásilka prázdných sudů z Lesní říše.“
Jenomže…
nejsou prázdné,
viď, Barde?
Pokud si vzpomínám,
máš živnost jako lodník.
Ne…
jako rybář.
To není vaše starost.
Omyl.
Je to starostova starost, a tím pádem i moje starost.
Alfride, slitování. Lidi musí jíst.
Ty ryby jsou protiprávní.
Vysypte je do vody.
Slyšeli jste. Do kanálu s nimi.
A rychle. Hoďte sebou.
Lidi ve městě živoří.
Doba je zlá.
Jídla je málo.
To mě nezajímá.
Až se lidé dozvědí, že starosta
vyhazuje ryby
a začnou nepokoje,
to už vás zaujme?
Nechte toho.
Takže Bard je pořád
ochránce lidu?
Teď možná získáš jejich přízeň,
ale ne na dlouho.
Otevřete bránu!
Starosta tě nespustí z očí.
To si pamatuj.
Víme, kde bydlíš.
Je to malé město, Alfride.
Všichni víme, kde kdo bydlí.
A ty řeči o šířícím se neklidu.
Někdo chce vyvolat rozbroje.
Trápí vás dna?
To je to vlhko.
To je jediné vysvětlení.
Přines brandy.
Nálada mezi lidmi je dost nepříjemná, pane.
Vždyť je to plebs. Jsou nepříjemní odjakživa.
Nemůžu za to, že žijí ve městě,
kde to páchne rybím tukem a dehtem.
Práce, bydlení, jídlo.
O tom melou pořád dokola.
Určitě to podněcují jistí buřiči.
Pak musíme ty buřiče
najít a uvěznit.
Přesně to si myslím, pane.
Ty řeči o změnách musí přestat.
Nedovolím, aby se tu srocovala lůza
a dělala rambajs. To by pak už
začali vznášet dotazy,
zakládat výbory
a vyšetřovat.
Pryč se starými pořádky.
Cože?
To si říkají mezi sebou, pane.
Dokonce mluví o volbách.
O volbách?
To je nesmysl.
To nepovolím.
Asi vás nebudou žádat o povolení.
Ulejváci.
Nevděčníci.
Podvraceči.
Kdo si troufne zpochybňovat mou pravomoc?
Kdo má tu odvahu?
Kdo…
Bard.
Dej na mě:
Za tím vším je ten
vzpurný lodník.
Nesahej na mě.
Nikoho jsi neviděl.
Ty ryby si můžeš vzít.
Za mnou.
Tati!
Náš dům hlídají.
Vyřiďte mu, že dnes už končím.
Tati! Kde jsi byl?
Otče! Konečně! Bála jsem se.
Jsem tady, Sigrid.
Pusť je sem.
Jestli to někomu povíš,
zlámu ti ruce.
Nešahat.
Nahoru.
Tati, proč nám lezou trpaslíci ze záchoda?
Přinesou nám štěstí?
Možná nepadnou nejlíp,
ale zahřejí.
Děkuju mockrát.
To je náš samostříl.
Jako byste viděl strašidlo.
Také že viděl.
Když jsme naposledy
tu zbraň spatřili,
stálo město v plamenech.
Toho dne přišel drak.
Toho dne Šmak zničil Dol.
Girion, pán města Dolu,
vydal rozkaz ke střelbě.
Avšak dračí kůže je pevná.
Pevnější než nejsilnější pancíř.
Mohl by ji prostřelit jen Černý šíp
vypálený ze samostřílu.
Těch šípů vyrobili jen málo.
Zásoba se tenčila
a Girion měl poslední možnost.
Kdyby ten člověk toho dne mířil přesně
leccos by dopadlo jinak.
Mluvíte, jako byste tam byl.
Ten příběh u nás znají všichni.
Pak víte, že Girion draka zasáhl.
Uvolnil šupinu pod křídlem.
Ještě jeden šíp a příšeru by zabil.
To je jen povídačka, chlapče.
Nic víc.
Vzal jste si peníze.
Kde jsou zbraně?
Počkejte tu.
Začínají poslední dny podzimu.
Durinův den připadá na pozítří.
To už musíme být u Hory.
A když ne?
Co když tajné dveře včas nenajdeme?
Pak byla cesta marná.
Co to…
Co je tohle?
Trojitý hák.
Ze staré harpuny.
- A tohle? - Říkáme tomu uspávadlo.
Upravená kovářská palice.
Do ruky je těžší,
ale když jde o život, poslouží lépe než nic.
Zaplatili jsme si zbraně.
Meče a sekery.
To je k smíchu!
Lepší jsou jen v městské zbrojnici.
Tam mají pod zámkem
pěkně kované zbraně.
Thorine,
já bych vzal, co nabízí.
Už jsem vystačil s horším.
Vy také.
- Povídám, pojďme. - Nikam nepůjdete.
Cos to řekl?
Kolem domu a po celém městě
šmejdí špehové.
Počkáte, až se setmí.
Thorin.
Tati?
Nenech je odejít.
Myslela jsem, že jsi skřet.
Kdybych byl skřet,
byla bys mrtvá.
Tauriel,
nemůžeš takhle sama
honit 30 skřetů.
Ale já nejsem sama.
Vědělas, že přijdu.
Král se zlobí, Tauriel.
Můj otec tě 600 let ochraňuje.
Pomáhá ti.
Odmítlas poslušnost.
Zradilas jeho důvěru.
Vrať se se mnou,
on ti odpustí.
Ale já ne.
Kdybych se vrátila, tak si to neodpustím.
Král jim nikdy nedovolil
se tu potloukat.
Tuhle smečku skřetů ale nechá zabíjet naše vězně.
To není náš boj.
Je to náš boj.
Tímhle to neskončí.
Každým vítězstvím zlo zesílí.
Bude-li vše podle tvého otce, neuděláme nic.
Schováme se uvnitř hradeb
daleko od světla a dopustíme,
aby vše pohltila tma.
Copak nejsme součástí světa?
Pověz, mellon.
Kdy jsme dovolili, aby bylo zlo silnější než my?
Buď zdráv, Barde. Copak sháníš?
Měls tu takový gobelín.
Starý! Kam se poděl?
Jaký gobelín myslíš?
Tenhle.
Trpaslíci to byli. Objevili se znenadání.
Mají plnovousy a divoký pohled.
To jsem ještě neviděla.
Co tady dělají trpaslíci?
- To je proroctví. - Proroctví?
Proroctví o Lidu Durinově.
THRÓR
Proroctví.
Pověsti se vyplní.
Síně plné pokladů!
Že by opravdu?
Vrátil se pán stříbrných fontán?
„Pak pán stříbrných fontán,
král drahocenných gem,
král slují pod horami
povládne v domě svém!“
„Dech svobody zavane,
až vrátí se zas král.
Pak však jezero vzplane,
radost se změní v žal.“
Tati, zkoušel jsem je zastavit.
Jak je to dlouho?
- Vidíš něco? - Buďte tiše.
Až budeme mít zbraně, vydáme se přímo k Hoře.
Běžte.
Běž, Nori.
Další.
Tak jak ti je?
Zvládnu to.
Hlavně rychle odtud.
Utíkejte!
Rychle pryč!
Nech mě!
Pohyb!
Co má tohle znamenat?
Chytli jsme je, jak kradou zbraně.
Takže nepřátelé státu?
Ubohá hrstka žoldáků, nic víc.
Pozor na jazyk!
Nevíte, s kým mluvíte.
To není žádný zločinec.
Je to Thorin,
syn Thráina, syna Thrórova!
Jsme trpaslíci z Ereboru.
Přišli jsme dobýt zpět svou vlast.
Pamatuju si tohle město za lepších časů.
V přístavu kotvily flotily
lodí plných hedvábí a drahokamů.
Kdepak zpustlé město na jezeře.
Bývalo to středisko obchodu celého severu!
Chci, aby se ty dny vrátily.
Obnovíme slévárny
a zlato trpaslíků
bude zas proudit ze Síní Ereboru!
Smrt!
Přivoláváte na nás smrt!
Drakův oheň a zkázu.
Jestli tu bestii vzbudíte,
všechny nás zničí.
Ať si ten pochybovač mluví,
já vám však slibuji tohle:
Když se to podaří,
budou mít bohatství Hory všichni.
Budete mít dost zlata na obnovu Esgarothu,
a desetkrát tolik.
Vy všichni!
Poslouchejte!
Poslouchejte mě!
Nevíte, jak dopadl Dol?
Zapomněli jste,
kolik lidí zahynulo v plamenech?
- Ne! - Nezapomněli jsme!
A kvůli čemu?
Kvůli zaslepenosti Krále pod Horou,
posedlého hamižností tak,
že vnímal jen své choutky!
Počkat!
Nesmíme, nikdo z nás,
nikoho ukvapeně obviňovat.
Nezapomínejme, že zabít draka se nepovedlo
vašemu předku
Girionovi,
pánu Dolu!
To je pravda, pane.
Víme, jak to bylo.
Střílel šíp za šípem.
Pokaždé minul.
Nemáte právo.
Nemáte právo vejít do Hory.
Jen já mám to právo.
Mluvím ke starostovi
Jezerních lidí.
Chcete, aby se proroctví naplnilo?
Chcete mít podíl
na nesmírném bohatství našeho lidu?
Co odpovíte?
Má odpověď zní…
Buďte vítán!
A do třetice:
Vítáme Krále pod Horou!
Víte, že jeden schází. Kde je Bofur?
- Vyrazíme tedy bez něj. - Budeme muset.
Máme-li dveře najít do soumraku, musíme si pospíšit.
Ty ne.
Půjdeme rychle. Zdržoval bys nás.
Nic takového. Půjdu s vámi.
Teď ne.
Musím být u otvírání dveří.
A poprvé vidět Síně našich otců.
Kili, zůstaň.
Odpočiň si.
Doženeš nás později.
Zůstanu s ním.
Musím ho vyléčit.
Strýci.
Tys nám dětem vyprávěl
pověsti o Hoře.
Nemůžeš ho o to připravit!
- Fili… - Klidně ho ponesu!
Až budeš král ty, tak pochopíš.
Nemohu ohrozit výpravu kvůli jednomu trpaslíkovi.
I když je mého rodu.
Potřebuješ odpočinek.
Fili, nebuď blázen.
Patříš k výpravě.
Patřím k svému bratrovi.
Při mých fousech, to už je tolik?
A nyní plujte.
Ať vás provází štěstí.
Ať váš návrat
- přinese bohatství a štěstí všem! - Počkejte!
Rozlučte se!
Z cesty! Uhněte!
Ne!
Taky jste zmeškali loď?
Kili? Kili!
Ne.
S trpaslíky jsem skončil.
Ne!
Prosím!
Neseženeme pomoc. Kili je na tom zle.
Hodně zle.
Co je to tady?
To bylo město Dol.
Teď jsou to rozvaliny.
Šmakova poušť.
Slunce se blíží k poledni.
Než zapadne, musíme najít dveře.
Tudy.
Počkejte! Není to ta vyhlídka?
Podle Gandalfa se tu sejdeme.
Vidíte ho tu?
Nemáme čas na čaroděje čekat.
Jdeme na vlastní pěst!
Dol Guldur.
Hora Černé magie.
Vypadá úplně opuštěně.
To je záměr.
Všude tu působí
kouzlo utajení, což znamená,
že nepřítel ještě není připraven se odhalit.
Ještě nenabyl plných sil.
Potřebuji, abys vyřídil paní Galadriel tohle:
Musíme ho přinutit, aby se ukázal.
Jak to myslíš?
Půjdu tam sám.
V žádném případě nechoď za mnou.
Slibuješ?
Ano!
Počkej, Gandalfe!
Co když je to past?
Čelem vzad a už se nevracej.
Ovšemže je to past.
Přikazuji zlu, jež se tu skrývá,
ať se ukáže!
Ať se zjeví,
tak přikazuji!
Přikazuji zlu, jež se tu skrývá,
ať se ukáže!
Je tu Čaroděj.
Ruší naše kouzlo.
Najde nás!
Ano, najde.
Pořád nic?
Nic!
Podle té mapy
jsou tajné dveře přímo nad námi.
Nahoru!
Máte pronikavý zrak, mistře Pytlíku.
To musí být ono.
Tajné dveře.
Ti, kdo pochybovali,
budou litovat!
Správně. Máme klíč.
Čili tu někde
musí být dírka.
„Poslední paprsek Durinova dne…
ukáže na klíčovou dírku.“
Nori.
Slunce za chvíli zmizí.
Buď zticha, neslyším, když děláš rámus.
Nevidím ji.
Není tady!
- Vyražte dveře! - Ano!
Dělejte!
No tak!
Musí povolit.
To není dobře.
Dveře jsou zapečetěné. Násilí nepomůže.
Chrání je mocné kouzlo.
Ne!
„Poslední paprsek Durinova dne…
ukáže na klíčovou dírku.“
Tak to tam stojí.
Co nám uniklo?
Baline?
Slunce nám zašlo.
Víc nezmůžeme.
Měli jsme jedinou šanci.
Pojďme, chlapci.
Je konec.
- Okamžik. - Už je pozdě.
Kam jdou?
Přece to nevzdáte!
Thorine.
Teď to nemůžete vzdát.
„Postav se k šedému kameni…
až zaťuká drozd.“
„Slunce zapadá.“
A „poslední paprsek Durinova dne ukáže…“
Poslední paprsek.
Poslední paprsek!
Klíčová dírka!
Vraťte se!
Je to měsíční paprsek! Poslední měsíc podzimu!
Kde je ten klíč? Kde je…
Byl tady.
Vždyť byl tady.
Byl…
Erebor.
Thorine.
Tyhle zdi znám.
Ty síně.
Ten kámen.
Pamatuješ, Baline.
Komnaty zaplavené zlatým světlem.
Pamatuji.
„Zde leží
Sedmé království
Durinova lidu.
Nechť Srdce Hory sjednotí všechny
trpaslíky v obraně jejich domoviny.“
Královský trůn.
A co je to nad ním?
Arcikam.
A to je co?
To je, mistře Lupiči,
důvod, proč jste tady.
Nemůžete něco udělat?
Potřebuju bylinky. Srazit horečku.
Mám blín a řimbabu.
To nepomůže. Nemáte panský lupen?
Ten plevel? To žerou prasata.
Prasata?
Plevel.
Dobrá.
Nehýbej se.
Chcete, abych našel drahokam?
Velký, čirý drahokam.
Ano.
Tak to je ono? Jenže takových tam asi bude víc.
Arcikam je jen jeden.
Poznáte ho, jakmile ho uvidíte.
Dobrá.
Popravdě, hochu,
nevím,
co tam objevíte.
Nemusíte tam chodit. Není hanba se vrátit.
Ne, Baline.
Slíbil jsem, že tam půjdu,
a musím to zkusit.
Vždycky mě to překvapí.
A co?
Odvaha hobitů.
Teď jděte,
přeji vám tolik štěstí, kolik bude třeba.
Bilbo?
Jestli tam tedy opravdu…
je živý drak, tak ho…
neprobuďte.
Přišel jste pozdě,
Čaroději!
Je hotovo.
Kde je váš pán?
Kde je?
Je všude…
Jsou nás celé legie!
Je konec.
Chyťte ho!
Není takové světlo, Čaroději…
které by přemohlo tmu.
Sauron!
Haló!
Není doma.
Doma není.
Dobře.
Co je tohle?
Pššt.
Arcikam.
Velký čirý drahokam.
To vážně pomůže.
No tak…
zloději.
Čichám tě.
Slyším tvůj dech.
Cítím tvůj pach.
Kde jsi?
Pojď, nestyď se.
Pojď na světlo.
Máš něco zvláštního.
Máš to u sebe.
Je to ze zlata.
Je to však
mnohem vzácnější.
Milášku!
Tady jsi, zloději ve tmě.
Nepřišel jsem vás okrádat,
Nezměrně bohatý Šmaku. Chtěl jsem jen
vidět vaši velkolepost.
Jestli jste vážně tak ohromný, jak vyprávějí pověsti.
Nevěřil jsem jim.
Teď už jim věříš?
Opravdu,
písně a pověsti
zůstávají daleko za vaší obrovitostí,
ó, Nezměrný Šmaku.
Myslíš, že ti tvé lichotky zachrání život?
Ne, to ne.
Jistěže ne.
Zřejmě znáš mé jméno,
ale já nevím, že bych tě už někdy čichal.
Kdo jsi
a odkud přicházíš,
smím-li se zeptat?
Já…
přicházím zpod Kopce.
Zpod kopce?
A přes hory a pod horami vedla moje cesta.
A vzduchem též.
Jsem ten, kdo chodí neviděn.
To je působivé.
Čím ještě tvrdíš, že jsi?
Jsem…
Nositel štěstí.
Jsem hádankář.
Rozkošné tituly.
Pokračuj.
Jezdec na sudu.
Sudy? To začíná být zajímavé.
A co takhle tví kamarádíčci trpaslíci?
Kde se schovávají?
Trpaslíci?
Ne.
Tady žádní nejsou.
To se asi mýlíte.
To si nemyslím, Jezdče na sudu.
Poslali tě sem udělat
špinavou práci, a sami
se krčí někde venku.
Opravdu se asi mýlíte,
ó, Šmaku, nejpřednější z katastrof.
Na zloděje a lháře
máš dobré způsoby!
Vyznám se v pachu trpaslíků a jejich chuti
jako nikdo na světě!
Je to zlato!
Poklad je přitahuje jako zdechlina mouchy.
Myslíš, že jsem nevěděl,
že tento den přijde?
Že se banda licoměrných trpaslíků
bude snažit zase
vplížit do Hory?
To je zemětřesení?
To byl, chlapče…
drak.
Tati?
Vychází to z Hory.
Nechte nás tady.
Seberte děti a jděte.
A kam máme jít?
Není kam.
Tatínku, umřeme?
Ne, miláčku.
Ale ten drak nás zabije.
Já ho zabiju dřív.
Král pod Horou je mrtev.
Jeho trůn je můj.
Požíral jsem jeho lidi jako vlk mezi ovcemi.
Zabíjím, kde mě napadne
a kdy mě napadne.
Můj pancíř je jak ocel.
Žádná čepel mě nemůže probodnout.
Můžeme.
Černý šíp? Proč jsi mi o něm neřekl?
Nepotřebovals to vědět.
Teď mě poslouchej.
Musíš odvést pozornost stráží.
Jen co se dostanu na věž, nasadím šíp do kuše.
Tamhle je!
Bard!
- Za ním! - Běž tudy!
Zadržte ho!
Stůj!
Baine!
Schovej ho. Ať ho nikdo nenajde. Vyřídím to s nimi.
- Neopustím tě. - Běž pryč!
Braga.
Zatýkám tě.
- Jaký máte důvod? - Jaký si starosta vybere.
Kam zmizel?
Co Bilbo?
Dáme mu čas.
Čas k čemu? Aby se nechal zabít?
Vy se bojíte.
Ano, bojím.
Bojím se o vás.
Nad tím pokladem číhá nemoc.
Vašeho děda přivedla k šílenství.
Nejsem můj děd.
To nejste vy.
Náš Thorin by bez váhání šel…
Neohrozím tuhle výpravu kvůli životu jednoho lupiče.
Bilba.
Jmenuje se Bilbo.
Je to Pavéza,
ten ohavný trpaslický samozvanec.
Poslal tě sem
pro Arcikam, viď?
Ne.
Nevím, o čem to mluvíte.
Nesnaž se zapírat.
Dávno jsem uhodl jeho nečistý záměr.
To však nevadí.
Pavézova výprava ztroskotá.
Nastává temnota.
Pronikne do všech koutů země.
Využívají tě jako Zloděje
ve tmě. Byl jsi jen
nástrojem v jeho plánech.
Ten zbabělec Pavéza zvažoval,
zač stojí tvůj život
a rozhodl, že za nic.
Ne.
To lžete.
Co ti nasliboval?
Podíl na pokladu?
Jako by rozdával ze svého?
Nehodlám se rozloučit s jedinou mincí.
Ani s jedinou.
Moje zuby jsou meče.
Moje drápy oštěpy.
Moje křídla uragán.
Tak je to pravda.
Černý šíp našel cíl.
Cos to říkal?
Že pověst nepřehání, ó, Šmaku Hrůzovládný.
Opravdu.
Na tomto světě vám není rovno.
Jsem málem v pokušení tě nechat vzít si to.
Už jen abych viděl, jak Pavéza trpí.
Jak ho to zničí.
Jak mu to rozvrátí duši
a přivede k šílenství.
Ale nejspíš ne.
Naše kratochvíle končí.
Takže mi řekni, zloději,
jakou si zvolíš smrt?
Ne.
Jsi to ty, tati?
Vlez tam!
K zemi!
Pavéza je pryč!
Stáhněte se!
U mostu se přeskupte!
Pobili je všechny.
Jsou tam další.
Tauriel.
Pojď.
On umírá.
Tauriel.
Athelas.
Co to děláte?
Zachráním ho.
- Žijete! - Ale nebudu.
Našel jste Arcikam?
- Drak se blíží. - Ten Arcikam.
Našel jste ho?
Musíme odtud.
Thorine.
Shoříte!
Utíkejte!
Honem, Bilbo!
Pojďte.
Připraveni?
Ať leží.
Tildo!
Vyklouzli jsme mu.
Ne.
Na to je moc mazaný.
Takže kam teď?
K Západní strážnici.
Tam může být východ.
To je moc vysoko.
- Tam nemáme šanci. - Je to jediná šance.
Musíme to zkusit.
Pojďte.
Slyšel jsem o zázracích elfské medicíny.
Bylo úžasné to vidět.
Tauriel.
Lež klidně.
Vy nejste ona.
Ona je daleko odtud.
Je…
daleko ode mě.
Prochází se
za svitu hvězd v jiném světě.
Byl to jen sen.
Myslíte, že mě milovala?
Držte se u sebe.
No a je to.
Tady není východ.
To byli poslední z našich.
Došli tehdy až sem
a doufali, že najdou cestu ven.
Zkusíme se dostat do dolů.
Snad vydržíme ještě pár dnů.
Ne.
Takhle nechci umřít.
Krčit se.
Lapat po dechu.
Musíme k pecím.
Uvidí nás. Na to vemte jed.
Ne, rozdělíme se.
Thorine, to se nepovede.
Někomu z nás snad.
Zavedeme ho k pecím.
Draka zabijeme.
Má-li to skončit v ohni,
tak v něm shoříme všichni.
Tudy.
Prchejte.
Běžte jak o život.
Tady se neschováte.
Za tebou!
Červ!
A teď!
Utíkejte!
Hej!
Tady jsme!
Pošlete zprávu do Dol Gulduru,
že Pavéza se dostal do Hory!
Jdeme!
Pojďte se mnou!
Tudy. Tady tudy!
No tak!
Thorine!
Běžte s Balinem!
- Thorine. - Pojďte!
Thorine!
Držte se!
Thorine!
Utíkejte!
Tenhle plán nevyjde. Pece jsou studené jak led.
Má pravdu. A nemáme čím je zapálit.
Nemáme?
Nevěděl jsem, jak snadné je na tebe vyzrát.
Nějak jsi ve své senilitě ztloustl
a zlenivěl.
Slimáku!
Teď se kryjte!
Dvaline, pozor!
Bombure!
Spusť ty měchy.
Běž!
Bilbo!
Nahoru. Až řeknu,
zatáhnete za páku.
Umíte ještě namíchat třaskavý oheň?
Jistě. Zabere to jen chvilenku.
Nemáme ani chvilenku.
Kde je síra?
Víte určitě, co děláte?
Honem!
Teď!
Ne!
Odlákejte ho na galerii.
Běžte dál, Bilbo!
Utíkejte!
Myslíš, že mě oklameš, Jezdče na sudu?
Přišel jsi z Jezerního města.
To jsou mi ale ošklivé pikle, co spolu kuli ti hnusní trpaslíci
a chátra lodnická na Jezeře.
Ti ufňukaní zbabělci
s dlouhými luky a Černými šípy.
Možná nastal čas,
abych je navštívil.
To ne.
Za nic nemůžou.
Počkejte!
Do Jezerního města nemůžete!
Aha, tobě na nich záleží.
Dobře.
Tak se dívej, jak zhynou.
Tady!
Ty tupý červe!
Ty!
Beru si zpátky, co jsi ukradl.
Ode mě si nic
brát nebudeš, trpaslíku.
Zničil jsem tvé dávné bojovníky.
Do srdcí všech dalších
jsem zasel strach.
Já jsem Král
pod Horou.
To není tvé království.
Patří trpaslíkům.
Patří jim zlato.
Přišli jsme si pro pomstu.
Pro pomstu?
Já vám ukážu pomstu!
Poslouchejte!
Copak nevíte, co se blíží?
Já jsem oheň.
Já jsem…
smrt.
Co jsme to udělali?
S FILMEM NÁM POMÁHALI EILEEN MORANOVÁ, JAFFRAY SINCLAIR A JOHN „JT“ TAMANUI.
NEZAPOMENEME.