- Pas på. - Undskyld, skat.
- Værsågod. - Tak.
Op med dig.
Må jeg sætte mig her? Det samme til mig.
Tillad mig at præsentere mig selv. Jeg hedder Gandalf.
- Gandalf den Grå. - Jeg ved, hvem du er.
Det var dog herligt.
Hvad fører Thorin Egeskjold til Bri?
Jeg har erfaret, at min far er blevet set ved Dunland.
Jeg har ledt efter ham, men kunne ikke finde ham.
Thorin, udover rygter, har ingen hørt noget til Thrain længe.
Han lever endnu. Det er jeg sikker på.
Min far opsøgte dig, før han forsvandt. Hvad sagde du til ham?
Jeg opfordrede ham til at marchere til Erebor, -
- forene dværgenes hære, dræbe dragen og indtage Det Ensomme Bjerg.
Jeg vil sige det samme til dig.
Tag dit hjemland tilbage.
Dette møde er ikke tilfældigt, vel?
Nej. Det er det ikke.
Det Ensomme Bjerg bekymrer mig, Thorin. Dragen har opholdt sig der længe nok.
Før eller senere vil mørkere kræfter vende deres opmærksomhed mod Erebor.
Jeg rendte ind i nogle upålidelige typer på Den store vej.
- De troede, jeg var en strejfer. - Det fortrød de sikkert.
En af dem havde dette på sig.
Det er sortsprog.
- En dusør er blevet udlovet. - På hvad?
Dit hoved.
Der er nogen, der vil se dig død.
Du må ikke tøve længere. Du er arving til Durins trone.
Forén dværgenes hære. Sammen har I styrke nok til at genindtage Erebor.
Indkald de syv familier til samråd. Forlang, at de står ved deres ed.
De svor troskab til den, der har Kongejuvelen.
Arkenstenen. Den er det eneste, der kan forene dem, -
- og hvis du skulle have glemt det, stjal Smaug den.
Hvad hvis jeg hjælper dig med at tage den tilbage?
Hvordan?
Arkenstenen befinder sig langt herfra, og bevogtes af en ildspyende drage.
Ja, det er sandt. Og derfor har vi brug for en mestertyv.
12 MÅNEDER SENERE
Danske tekster af - RELEASED -
www.HoundDawgs.org
- Hvor tæt på er koblet? - For tæt på. Men det er ikke det værste.
- Har vargene fanget vores fært? - Nej, men det gør de snart.
- Vi har et andet problem. - Så de dig?
- Nej, det er ikke det. - Hvad sagde jeg? Så stille som en mus.
- Han er den fødte indbrudstyv. - Vil I venligst høre efter?
Jeg prøver at fortælle jer, at der også er noget andet derude.
I hvilken skikkelse? En bjørn?
Ja, bare meget større.
Kendte du til bæstet?
- Lad os vende om. - Så løber vi lige i armene på orkerne.
Der findes en hytte.
Det er ikke langt herfra, og vi kan søge tilflugt der.
Hvem ejer den hytte? Ven eller fjende?
Hverken eller.
Enten hjælper han os, eller også dræber han os.
Har vi noget valg?
Nej.
Kom!
Denne vej! Hurtigt!
Kom så!
Hen til hytten!
Løb!
Ind med jer.
Åbn døren!
Kom så!
- Hvad er det? - Det er vores vært.
Han hedder Beorn.
Han er en formskifter.
Somme tider er han en kæmpestor bjørn, og andre gange en stor, stærk mand.
Bjørnen er uberegnelig, men mennesket kan man tale fornuft med.
Men han bryder sig ikke om dværge.
- Den forsvinder. - Væk fra døren.
Intet af det her er naturligt.
Det er tydeligt, at han er ramt af en mørk forbandelse.
Vær ikke dum. Han er kun underlagt sin egen forbandelse.
Nuvel, læg jer til at sove. I er sikre her i nat.
Det håber jeg i det mindste.
Angrib dem nu. Dræb dværgepakket, mens de sover.
Nej.
Bæstet holder vagt.
Vi dræber dem, når de drager videre.
De forsamler sig ved Dol Goldur.
Herren har tilkaldt dig.
Vi vokser i antal.
Vores styrke forøges. Du skal lede mine hære.
Hvad med Egeskjold?
Krigen nærmer sig.
Du lovede mig hans hoved.
Døden vil komme til alle.
Afblæser vi jagten?
Bolg!
Jeg har en opgave til dig.
Tørster du stadig efter dværgeblod?
Du er altså ham, de kalder Egeskjold?
Hvorfor bliver du jagtet af Azog Besudleren?
Hvordan kender du til Azog?
Mit folk var de første der beboede bjergene, før orkerne kom fra nord.
Besudleren dræbte det meste af min familie, -
- men enkelte beholdt han som slaver.
Ikke fordi de skulle arbejde for ham, men som rent tidsfordriv.
Det lod til at more ham at indespærre og torturere formskiftere.
Findes der andre som dig?
- Engang var vi mange. - Og nu?
Nu er der kun en tilbage.
I skal være fremme ved bjerget før efterårets sidste dage.
Inden Durins dag, ja.
- Tiden er ved at løbe ud. - Derfor skal vi gennem Mørkeskoven.
Mørket har sænket sig over skoven. Grusomme skabninger kravler omkring.
Der er en alliance mellem orkerne fra Moria, og Åndemaneren fra Dol Goldur.
Jeg ville ikke vove mig derind, medmindre jeg var i overhængende fare.
Vi vil følge elvervejen. Den burde være sikker.
Sikker? Skovelverne er ikke som andre elvere.
De er mindre intelligente, men langt farligere.
Men det betyder intet.
- Hvad mener du? - Det vrimler med orker her.
Deres antal vokser. Og I er til fods.
I når aldrig skoven i live.
Jeg bryder mig ikke om dværge.
De er grådige og blinde.
Blinde over for dem, de regner som laverestående.
Men jeg hader orker endnu mere.
Hvad har I brug for?
Af sted med jer, mens det stadig er lyst.
Jeres forfølgere er ikke langt herfra.
Elverporten.
Dette er vores vej gennem Mørkeskoven.
Intet spor af orkerne. Heldet er på vores side.
Sæt ponyerne fri. De skal tilbage til deres herre.
Skoven synes at være... syg.
Som om den er smittet med sygdom.
- Kan vi drage udenom den? - Det er en omvej på 200 mil mod nord.
Eller dobbelt så langt mod syd.
Noget rører sig i skyggerne. Uset.
Skjult for vores syn.
For hver dag vokser dets styrke.
Vogt dig for Åndemageren.
Han er ikke den, han udgiver sig for.
Hvis vor fjende er kommet tilbage, skal vi vide det.
Begiv dig til grotterne i bjergene.
De høje fjelde.
Så må det være sådan.
Ikke min hest! Jeg har brug for den!
- Du forlader os vel ikke? - Jeg er desværre nødt til det.
Du har forandret dig, Bilbo Sækker.
Du er ikke den samme hobbit, som forlod Herredet.
Jeg vil gerne sige noget.
Jeg...
... fandt noget i troldenes tunneler.
Hvad fandt du?
Mit mod.
Det er godt.
Du får brug for det.
Jeg møder jer ved Udkigsposten ved foden af Erebor.
Sørg for at opbevare nøglen og kortet sikkert.
Gå ikke ind i bjerget uden mig.
Det er ikke Grønneskov. Luften er tung af illusioner.
Den vil prøve at tømme jeres sind og lede jer på afveje.
Lede os på afveje? Hvad betyder det?
I skal blive på stien. Forlad den ikke.
Gør I det, finder I den aldrig igen.
Hvad der end sker, så bliv på stien!
Kom, vi skal nå bjerget inden solnedgang på Durins dag.
Det er vores eneste chance for at finde den skjulte dør.
Stien drejer denne vej.
Denne vej.
Jeg kan ikke trække vejret.
- Jeg er svimmel. Hvad sker der? - Fortsæt.
Nori.
- Hvorfor er vi stoppet? - Stien er forsvundet.
- Hvad sker der? - Stien er forsvundet.
Så find den. Led, alle sammen.
Jeg kan ikke huske det her. Det virker ikke bekendt.
- Den må være her et sted. - Hvad er klokken?
Aner det ikke. Jeg ved ikke en gang, hvilken dag det er.
Den forbandede skov er endeløs!
- Se her. - En tobakspung.
- Der er dværge i skoven. - Dværge fra Det Blå Bjerg.
- Den er mage til min. - Fordi det er din. Forstår du ikke?
- Vi går i rundkreds. Vi er faret vild. - Nej. Vi går mod øst.
Hvilken vej er øst? Solen er væk.
Solen. Vi må finde solen.
Deroppe.
Hvad var det?
Hold så op! Ti stille, alle sammen!
Vi bliver iagttaget.
Jeg ser en sø.
Og en flod.
Og det Ensomme Bjerg. Vi er der næsten.
Hører I mig?
Jeg ved, hvilken vej vi skal.
Hallo?
- Dræb dem. - Dræb dem.
- Spis dem nu. - De har tykt skind.
- Men der er god saft under det. - Stik den igen.
- Gør det af med den. - Den kæmper imod.
Dræb dem nu, så vi kan mæske os.
Mæske os.
- Hvad er det? - Hvad er det?
Fed og saftig.
Lad mig få en lille mundsmag.
Forbandet! Hvor er den?
Her.
Det stikker.
Stik? Godt navn.
Stik.
Jeg er okay.
- Hvor er Bilbo? - Jeg er heroppe!
Kom så. Af sted!
Hvor er den?
Slå den ihjel, Thorin!
Følg med!
Tro ikke, jeg ikke vil dræbe dig. Det ville være mig en fornøjelse.
Kili!
Kast en daggert hen til mig! Hurtigt!
Hvis du tror, jeg giver dig et våben, tager du grueligt fejl.
Visiter dem.
Giv mig det igen. Det er mit.
Hvem er det? Din bror?
- Det er min kone. - Og hvem er det andet uhyre?
- En muteret trold? - Det er min søn Gimli.
- Er de døde? - Ja, men flere vil komme.
De bliver modigere.
Det er en ældgammel elverklinge.
Smedet af mit folk.
- Hvor har du det fra? - Det var en gave.
Ikke bare en tyv, men også en gemen løgner.
Thorin, hvor er Bilbo?
Luk porten.
Det sidste ord er ikke sagt i denne sag. Hører du?
Slip os fri.
Vil du ikke visitere mig?
Måske har jeg noget gemt i bukserne.
Eller intet.
- Hvorfor stirrer dværgen på dig? - Hvem ved?
Han er ret høj af en dværg at være.
- Synes du ikke? - Højere end mange andre.
Men han er stadig grim.
Glem det, der er ingen vej ud!
Dette er intet orkfangehul! Her regerer skovelverne!
Ingen forlader dette sted uden kongens tilladelse.
Nogen vil mene, at I er på en ædel mission.
I vil generobre jeres hjemland, og dræbe en drage.
Personligt tror jeg nu mere på, at jeres motiver er knap så ædle.
Et tyveri, eller noget i den stil.
I fandt en vej ind.
I søger det, der giver dig retten til at regere.
Kongejuvelen. Arkenstenen.
Den er uvurderlig for jer. Det forstår jeg.
I bjerget findes der også ædelsten, jeg gerne vil have fingre i.
Hvide ædelsten, lavet af det pureste stjernelys.
Jeg tilbyder jer min hjælp.
Jeg lytter.
Jeg løslader jer, hvis I tilbageleverer, hvad der retmæssigt er mit.
- Noget for noget. - Jeg giver dig mit ord.
Fra den ene konge til den anden.
Jeg stoler ikke på, at Thranduil, den store konge, holder sit ord.
Selv ikke hvis undergangen er nær!
Du har ingen ære i livet!
Jeg har set, hvordan I behandler jeres venner.
Vi kom engang. Sultne og hjemløs, og søgte om hjælp.
Men I vendte os ryggen. I ignorerede mit folks lidelser, -
- i det inferno, der blev vores undergang!
Tal ikke til mig om drageild, for det kender jeg alt til.
Jeg har set dragerne fra nord i øjnene.
Jeg advarede din bedstefar om, hvad hans grådighed ville udløse.
Men han ville ikke lytte.
Du er ligesom ham.
I kan blive her og rådne op, hvis I har lyst.
100 år er intet for en elver.
Jeg har tålmodighed. Jeg kan vente.
- Tilbød han en aftale? - Ja.
Jeg bad ham om at gå ad Helvede til.
- Ham og hele hans folk! - Det var så det.
Vores eneste håb var at indgå en aftale.
Det var ikke vores eneste håb.
Jeg ved, du er her.
Hvorfor skjuler du dig i skyggen?
Jeg ville aflægge rapport.
Befalede jeg ikke, at reden skulle tilintetgøres for to måner siden?
Vi har renset skoven, min konge. Men de kommer flere edderkopper sydfra.
De yngler i ruinerne af Dol Goldur. Vi kan dræbe dem der.
Det ligger hinsides vores grænser. Hold dem væk fra vores land.
Og hvad så, når vi har drevet dem på flugt?
- Hærger de så ikke i andre lande? - Andre lande bekymrer mig ikke.
Riger vil opstå og falde, men dette kongerige vil bestå.
Legolas fortalte, du kæmpede bravt i dag.
Han har et godt øje til dig.
Jeg forsikrer dig for, at Legolas kun betragter mig som kaptajn i garden.
Sådan var det måske engang, men nu er jeg ikke så sikker mere.
Du vil næppe tillade din søn at knytte sig til en lavtstående elver.
Det har du helt ret i.
Men han er alligevel glad for dig.
Giv ham ikke håb, hvor der ikke findes noget.
- Portene er bevogtede. - Ikke dem alle. Følg mig.
Hvad er det for en sten, du har i hånden?
En amulet.
Hvis nogen anden end en dværg læser runerne på denne sten, -
- vil vedkommende blive forbandet for evigt.
Eller måske ikke.
Det kommer an på, om man tror på det. Det er kun en amulet.
En runesten.
Min mor gav mig den, for at jeg ikke skulle glemme mit løfte.
- Hvilket løfte? - At jeg ville komme tilbage til hende.
Hun bekymrer sig.
- Hun synes, jeg er letsindig. - Er du det?
Det lyder til at være lidt af en fest, I holder deroppe.
Det er Stjernelysfesten.
Alt lys er helligt for os, -
- men vi holder allermest af stjerneskær.
Jeg har altid syntes, det var et koldt lys.
Utilnærmeligt og fjernt.
Det er dyrbart og rent.
Som dit løfte.
Jeg har somme tider færdes der.
Hinsides skoven og op i natten.
Jeg har set verden forsvinde, -
- og et hvidt lys fylde luften for evigt.
Jeg så engang en ildmåne.
Den steg over horisonten nær Dunland, og hele himlen blev oplyst af gyldent lys.
Vi red eskorte for nogle handelsmænd, der byttede sølv for pelse.
Vi red mod syd, med bjergene på venstre side.
Pludselig dukkede den op, -
- og belyste stien. Bare jeg kunne vise dig...
Vi er ved at løbe tør for drikkevarer.
De tomme tønder skulle være sendt retur for længe siden. Man venter på dem.
Man kan sige hvad man vil om kongen, men han har god smag hvad vin angår.
- Kom og smag. - Jeg har ansvaret for dværgene.
De er låst inde. De går ingen steder.
Jeg tør vædde, at solen er ved at stå op. Det må næsten være daggry.
Vi når aldrig frem til bjerget, vel?
Ikke så længe I sidder her og kukkelurer.
Bilbo.
Der er vagter i nærheden.
- Vi har ikke tiden med os. - Okay.
- Dig først. - Skynd dig.
Ikke den vej. Følg mig.
Denne vej.
- Kom. - Vi er i kælderen.
- Du skulle jo føre os ud. - Jeg ved, hvad jeg gør.
Denne vej.
Kom så. Ind i tønderne med jer.
- Er du skør? De finder os. - Nej, det lover jeg.
I er nødt til at stole på mig.
Gør hvad han siger.
- Og hvad så nu? - Hold vejret.
Hvad skal det betyde?
Hvor er nøglemesteren?
Godt gået, Sækker.
Vi skal væk. Afgang.
Hold fast!
Jeg vil ikke mere!
Luk porten.
Nej!
Pas på!
Dræb dem alle.
Under broen!
Kili!
Kili.
Dræb hende! Dræb hunelveren!
Efter dem!
Kili!
Der er en mere!
Vent.
Vi tager ham levende.
Efter dem! Afskær deres flugtvej!
- Nå, det er dig. - Hvorfor er jeg her?
Tro mig, Radagast. Jeg hidkalder dig ikke uden grund.
- Det er ikke et rart sted at mødes. - Nej. Det er det ikke.
Det er mørk trolddom, Gandalf.
Oldgammel og hadefuld. Hvem er begravet her?
Hvis han havde et navn, er det gået tabt.
Han ville være kendt som en tjener af det onde.
Som et tal.
En af Ni.
Hvorfor nu? Jeg forstår det ikke.
- Ringånderne er kaldt til Dol Goldur. - Det kan ikke være Åndemageren.
En menneskelig troldmand kan ikke tilkalde så megen ondskab.
Hvem sagde, vedkommende var menneskelig?
De Ni adlyder kun èn herre.
Vi har været blinde, Radagast.
Og i mellemtiden er fjenden kommet igen.
Han hidkalder sine tjenere.
Azog Besudleren er ingen almindelig jæger.
Han er en hærfører. En hærfører for legioner.
Fjenden forbereder sig på krig.
Den vil begynde østpå. Han er besat af det bjerg.
- Hvor skal du hen? - Jeg skal mødes med de andre.
Jeg lader dem ikke i stikken. De er i stor fare.
Hvis alt det her er sandt, er hele verden i stor fare.
Fæstningens magt bliver kun stærkere.
Du vil have mig til at tilsidesætte mine venner.
- Er der nogen bag os? - Jeg kan ikke se nogen.
- Jeg tror, vi har rystet dem af os. - Ikke længe. Strømmen er aftagende.
Padl hen til bredden! Kom så!
- Det er bare en skramme. - Op at stå.
Kili er såret. Hans ben skal forbindes.
Orkerne er efter os. Vi må videre.
- Hvorhen? - Hen til bjerget. Vi er tæt på.
Der er en sø mellem os og bjerget. Vi kan ikke krydse den.
- Så går vi udenom. - Så dræber orkerne os.
- Vi har ingen våben. - Forbind ham. Men hurtigt.
I har to minutter.
Gør det igen, og I dør.
Undskyld, men er du fra Søby?
Det er vel ikke muligt at leje den pram derovre?
Hvorfor tror I, jeg vil hjælpe jer?
Dine støvler har set bedre dage, ligesom din jakke.
Du har garanteret sultne munde at føde.
- Hvor mange børn har du? - En dreng og to piger.
Og din kone er velsagtens en skønhed.
Ja. Det var hun.
- Jeg beklager. Det var ikke min mening. - Stop høflighedsfraserne.
- Hvorfor har I så travlt? - Hvad angår det dig?
Jeg vil gerne vide, hvem I er. Og hvad I laver her.
Vi er simple købmænd fra De Blå Bjerge, på vej til vores familier i Jernbjergene.
I er altså simple købmænd?
Vi har brug for mad og våben. Kan du hjælpe os?
- Jeg ved, hvor tønderne kommer fra. - Og så?
Jeg ved ikke, hvad I har haft med elverne at gøre, -
- men jeg tror ikke, det endte lykkeligt.
Ingen kommer ind i Søby, uden at fyrsten ved det.
Hele hans rigdom stammer fra handel med skovelverne.
Han vil hellere lægge jer i lænker, end påkalde Kong Thranduils vrede.
Tilbyd ham noget.
Jeg vil vædde på, man også kan komme uset ind i byen.
Ja.
- Men så har I brug for en smugler. - Vi betaler dobbelt pris.
Således er det ondes natur.
Derude i den uvidende verden, smitter den og spreder sig.
En skygge, der vokser i mørket.
En søvnløs ondskab, så sort som natten.
Sådan har det altid været, og således vil det altid være.
Med tiden vil alt det ækle pak komme frem.
I forfulgte en flok på 13 dværge. Hvorfor?
De er ikke 13 længere.
Vi stak den unge, sorthårede bueskytte med et blad fra Morgul.
Han vil snart dø af den gift, der spredes i hans blod.
- Besvar spørgsmålet, udskud. - Jeg svarer ikke hunde, hunelver.
- Jeg ville ikke ophidse hende. - Kan du lide at dræbe, ork?
Kan du lide død? Så lad mig give dig det.
Stop. Tauriel, lad os være alene.
Jeg er ligeglad med en død dværg. Besvar spørgsmålet.
Du har intet at frygte.
Fortæl os, hvad du ved, så vil jeg løslade dig.
I er blevet beordret til at dræbe dem. Hvorfor? Hvad vil I med Thorin Egeskjold?
- Dværggnomen bliver aldrig konge. - Konge?
Der er ingen konge under bjerget, og der kommer aldrig en.
Ingen vover sig ind i Erebor.
- Ikke mens dragen lever. - I ved intet.
- Verden vil brænde. - Hvad snakker du om?
- Spyt ud. - Vor tid er kommet igen.
Min Herre tjener den Ene.
Forstår du nu, elver? Døden venter jer.
Krigens flammer venter jer.
Hvorfor gjorde du det? Du lovede at frigive ham.
Det gjorde jeg også.
Jeg frigav hans usle hoved fra hans usle skuldre.
- Han kunne fortælle os mere. - Han kunne ikke fortælle mig mere.
Hvad mente han med krigens flammer?
Det betyder, de har et mægtigt våben, der udsletter alt på sin vej.
Fordobl alle vagter ved grænsen. Intet bevæger sig uden at jeg ved det.
Ingen kommer ind i kongeriget, og ingen forlader det.
Forsegl porten. Det er kongens ordre.
Hvad med Tauriel?
- Hvad med hende? - Hun gik ind i skoven.
Hun var bevæbnet med bue og sværd. Hun er ikke vendt tilbage endnu.
Dværgeblod. De har været her.
Her er også en anden fært.
Menneskekød.
De fandt en måde at krydse søen på.
Pas på!
- Prøver du at drukne os? - Jeg er født og opvokset her ved søen.
Hvis jeg ville drukne jer, ville jeg ikke gøre det her.
Jeg har fået nok af den sø-mand.
- Lad os smide ham overbord. - Bard, han hedder Bard.
- Hvor ved du det fra? - Jeg spurgte ham.
Pyt med navnet. Jeg bryder mig ikke om ham.
Vi behøver ikke at kunne lide ham, vi skal bare betale ham.
Kom så, venner. Tøm jeres lommer.
- Hvordan ved vi, han ikke forråder os? - Det gør vi heller ikke.
Vi har et mindre problem.
Vi mangler 10 mønter.
Gloin. Giv os, hvad du har.
Du skal ikke kigge på mig. Jeg er blevet udsuget af dette eventyr.
Og hvad har jeg fået ud af min investering?
Ikke andet end bekymringer og sorger.
Ved mit velsignede skæg.
Tag dem. Tag det hele.
- Giv mig pengene. - Vi betaler, når vi har forsyningerne.
Hvis I har jeres frihed kær, gør I hvad jeg siger.
Der er vagter forude.
- Hvad laver han? - Snakker med en.
Og nu peger han i vores retning.
- Nu giver de hinanden hånden. - Han vil forråde os.
Ti stille.
Vi nærmer os toldboden.
Holdt! Vareinspektion.
Papirerne, tak.
- Er det dig, Bard? - Godmorgen, Percy.
- Har du noget at fortolde? - Intet.
- Jeg er træt og udkørt, og vil bare hjem. - Det gælder os begge, Bard.
- Sådan, alt i orden. - Ikke så hurtigt.
En sending tomme tønder fra skovelverne.
Men de er bare ikke tomme. Vel, Bard?
Hvis jeg erindrer korrekt, har du kun licens til at være pramfører.
Ikke som fisker.
- Det angår ikke dig. - Nej.
Det angår fyrsten. Derfor angår det også mig.
Helt ærligt, Alfrid. Folk sulter.
Disse fisk er ulovlige.
- Tøm tønderne ud over siden. - I hørte ham. I kanalen med dem.
Kom så.
Folk har det hårdt. Det er hårde tider.
- Der er knaphed på føde. - Det er ikke mit problem.
Når folk hører, du har smidt fisk udenbords, -
- og oprøret begynder -
- vil det så være dit problem?
Stop.
Altid folkets mand, hvad? Den jævne mands beskytter.
Du har måske deres gunst nu, men det varer ikke ved.
Hæv porten!
Fyrsten har et godt øje til dig. Det skal du huske på.
- Vi ved, hvor du bor. - Det er en lille by, Alfrid.
Alle ved hvor alle bor.
Al denne snak om civil uro. Der er nogen, der laver ravage.
- Er det gigten? - Det må skyldes fugten.
- Giv mig en brandy. - Der er en grim stemning i befolkningen.
De er jævne folk. Stemningen har altid været grim.
Det er ikke min skyld, at de bor et sted, der stinker af fiskeolie og tjære.
Jobs, husly, mad. De snakker aldrig om andet.
Jeg tror, de bliver ansporet af urostiftere.
Så må vi finde urostifterne og arrestere dem.
- Lige mine ord. - Og stoppe al den snak om forandringer.
Vi har ikke råd til at lade dem skabe uro.
Før vi aner det, begynder de at stille spørgsmål, -
- danner kommitéer. Og forlanger undersøgelser.
- Ud med det gamle, ind med det nye. - Hvad?
Det er hvad de siger. Man snakker endda om at afholde valg.
Det er absurd. Som om jeg ville tillade det.
Jeg tror ikke, de vil bede om tilladelse.
Sådan nogle indavlede urostiftere. Hvem tør betvivle min autoritet?
Hvem vil vove det? Hvem?
Bard. Mærk dig mine ord, -
- det er urostifteren Bard, der står bag det hele.
Fjern dine grabber.
Du har ikke set dem. De har ikke været her.
Fiskene er dine.
Følg mig.
Far, vores hus bliver overvåget.
Fortæl fyrsten, at jeg har fyraften.
Far! Hvor har du været henne?
Der er du jo, far. Jeg har været bekymret.
Tag den her. Bain, hent dem.
Hvis du nogensinde fortæller det til nogen, flår jeg dine arme af.
Fingrene væk.
Deroppe.
Far, hvorfor kravler der dværge op af vores toilet?
Bringer de os held?
Det passer måske ikke, men det vil holde jer varme.
Det er koldt. Tak.
- En dværgeskabt dobbeltbue. - Har du set et spøgelse?
Ja, det har han. Sidste gang vi så sådan et våben, -
- stod byen i flammer.
Det var den dag, dragen kom.
Den dag, Smaug tilintetgjorde Dal.
Girion, Dals overhoved, lod sine bueskyttere skyde på dragen.
Men en drages skind er hårdt. Hårdere end den stærkeste rustning.
Kun en sortpil affyret fra en dobbeltbue, kan gennemtrænge drageskind.
Og der er kun blevet fremstillet ganske få af disse pile.
Der var ikke mange tilbage, da Girion udkæmpede sit sidste slag.
Havde han dengang ramt sit mål, -
- ville alt have været anderledes.
Du taler, som om du var der.
- Alle dværge kender historien. - Så ved du, at Girion ramte dragen.
Han ramte et skæl på venstre vinge. Det næste skud ville have dræbt bæstet.
Det er en røverhistorie, knægt.
Du fik vores penge. Hvor er vores våben?
Vent her.
- I morgen starter efterårets sidste dage. - Og i overmorgen er det Durins dag.
- Vi må nå bjerget inden da. - Hvad hvis vi ikke klarer det?
- Hvis vi ikke finder døren i tide? - Så har denne færd været forgæves.
- Hvad er det? - En spidshage, lavet af en harpun.
- Og det her? - Det er en hammer.
Den er tung, men man kan forsvare sig med den.
- Det er bedre end ingenting. - Vi betalte dig for våben.
Sværd og økser af jern.
Det er jo til grin.
Alle våben, der er smedet af jern, er låst inde i byens våbenkammer.
Thorin ...
Skal vi ikke bare tage imod tilbuddet? Vi har begge klaret os med mindre.
- Lad os tage af sted. - Ingen skal nogen steder.
- Hvad sagde du? - Her er spioner overalt.
Vi må vente til natten falder på.
Thorin?
Far?
Lad dem ikke gå.
- Jeg troede, du var en ork. - Havde jeg været det, var du død nu.
Tauriel ... Du kan ikke jage 30 orker alene.
Jeg er ikke alene.
Du vidste, jeg ville komme.
Kongen er vred, Tauriel. I 600 år har min far beskyttet dig, -
- og nu har du tilsidesat hans ordrer. Du har forrådt hans tillid.
Følg med mig tilbage, så vil han tilgive dig.
Gør jeg det, vil jeg aldrig kunne tilgive mig selv.
Kongen har aldrig tolereret orker i vores område.
Og nu lader han disse orker krydse vore grænser og dræbe vore fanger.
- Det er ikke vores kamp. - Det er vores kamp.
Det stopper ikke her. For hver sejr bliver ondskaben stærkere.
Hvis din far får sin vilje, kryber vi i skjul bag vore mure, -
- lever vore liv i skyggen, og lader mørket falde over os.
Er vi ikke en del af denne verden?
Sig mig, min ven, siden hvornår lod vi det onde blive stærkere end os?
Vær hilset, Bard. Hvad søger du?
Du havde et vægtæppe. Et gammelt et.
- Hvor er det henne? - Hvilket vægtæppe?
Dette.
Der var dværge, siger jeg dig. De dukkede frem af intet.
Kæmpeskæg og bygget som bjørne. Jeg har aldrig set deres lige.
- Hvad laver de her? - Det er profetien.
Profetien om Durins folk.
Profetien.
- De gamle sagn bliver virkelighed. - Håbet om skattene.
Kan det virkelig være sandt? Er Herren af Sølvkilderne vendt tilbage?
Herren af Sølvkilderne. Kongen af Carvenstone.
Kongen under Bjerget vil komme hjem.
Og glædesklokkerne vil kime, når Bjergkongen vender hjem.
Men alt vil drukne i sorg -
- og søen vil stå i flammer.
- Far, jeg prøvede at stoppe dem. - Hvor længe har de været væk?
Så snart vi har våbnene, drager vi mod bjerget.
Af sted med dig.
Den næste.
- Er du okay? - Jeg klarer den.
Lad os smutte.
Løb!
- Hvad foregår der? - Vi greb dem i at stjæle våben, fyrste.
- Altså fjender af staten? - Det er bare en flok lejesoldater.
Var din mund!
Du ved ikke, hvem du taler til. Dette er ingen gemen forbryder.
Dette er Thorin. Søn af Thrain.
Søn af Thror.
Vi er dværge fra Erebor.
Vi er her for at gøre krav på vort hjemland.
Jeg husker denne bys fordums storhed.
En hel handelsflåde lå i havnen. Lastet med silke og ædelstene.
Det var ikke en glemt by på søen. Dette var hjertet af al handel i Norden.
Jeg vil se de dage vende tilbage. Se de store dværgesmedjer -
- få rigdom og velstand til at flyde fra Erebor endnu en gang.
Død. Det er, hvad du bringer til os.
Drageild og fordærv.
Hvis I vækker uhyret, vil det tilintetgøre os alle.
I kan lytte til pessimisten. Men jeg lover jer en ting.
Hvis det lykkes os, vil I alle få del i bjergets rigdomme.
I får guld nok til at genopbygge byen ti gange.
Hør på mig. I må lytte til mig. Har I glemt, hvad der skete med Dal?
Har I glemt dem, der ofrede deres liv i ildstormen?
Og for hvilket formål? En bjergkonges blinde ambitioner.
Så besat af grådighed, at han kun kunne se sit eget begær.
Nok!
Ingen af os bør være for hurtige til at placere skylden.
Lad os ikke glemme, at det var Girion, Dals fyrste, -
- din forfader, der ikke magtede at dræbe uhyret.
Det er sandheden, min fyrste. Vi kender alle historien.
Pil efter pil afskød han. Hver og en forfejlede sit mål.
Du har ingen ret ...
Ingen ret til at betræde bjerget.
Af alle har jeg retten.
Jeg snakker til fyrsten over søens folk.
Vil du se denne profeti opfyldes?
Vil du have del i mit folks store rigdomme?
Hvad siger du?
Jeg har dette at sige til jer:
Velkommen! Og hil Kongen under Bjerget.
- Vi mangler en. Hvor er Bofur? - Er han her ikke, efterlader vi ham.
Det er vi nødt til, hvis vi vil finde døren inden mørkets frembrud.
Ikke dig. Vi har travlt, og du vil sinke os.
- Hvad snakker du om? Jeg tager med jer. - Nej.
Jeg vil være der, når døren går op og vi ser vore forfædres haller.
Kili. Bliv her og hvil dig.
Slut dig til os, når du er rask.
Jeg bliver hos knægten. Min plads er hos de sårede.
Onkel?
Vi voksede op med historierne om bjerget. Du fortalte dem selv.
Det må du ikke fratage ham. Om nødvendigt vil jeg bære ham.
Når du bliver konge, vil du forstå.
Jeg kan ikke risikere denne færds udfald for en enkelt dværgs skyld.
End ikke en af min egen slægt.
- Fili, du hører til blandt følget. - Jeg hører til hos min bror.
Ved mit skæg, er tiden allerede inde?
Rigdom og lykke til alle!
Pas på.
- Kom I også for sent? - Kili? Kili.
Nej. Jeg er færdig med dværge. Forsvind.
Ingen vil hjælpe os. Kili er syg.
Han er meget syg.
- Hvad er det for et sted? - Det var engang byen Dal.
Nu er det kun en ruin.
- Smaugs ødemark. - Det er næsten middag.
Vi må finde den hemmelige dør inden solen går ned.
- Denne vej. - Vent. Er det Udsigten?
- Gandalf sagde, vi skulle vente på ham. - Kan du måske se ham?
Vi kan ikke vente på en troldmand. Vi er alene. Kom.
Dol Goldur. Trolddommens arnested.
- Det ser komplet forladt ud. - Det er også meningen.
Dette sted er indhyllet i trolddom.
Hvilket betyder, at vores fjende ikke er parat til at åbenbare sig.
Han har ikke opnået sin fulde styrke.
Radagast, bring et budskab til Lady Galadriel.
Fortæl hende, at vi må tvinge ham til at handle.
- Hvad mener du? - Jeg går derind alene.
Du må under ingen omstændigheder følge mig.
- Har jeg dit ord? - Ja, ja.
Vent, Gandalf!
Hvad hvis det er en fælde?
Vend om. Og kom ikke tilbage.
Det er utvivlsomt en fælde.
Du ondskab, der skjuler sig her, -
- jeg befaler dig at vise dig.
Jeg befaler, at du viser dig!
Troldmanden er ankommet.
Han ophæver fortryllelsen. Han vil finde os.
Ja, det vil han.
- Har I fundet noget? - Intet.
Hvis kortet passer, er døren lige oven over os.
Deroppe!
Du har gode øjne, Sækker.
Det må være indgangen.
Den skjulte dør.
Lad alle, der tvivlede på os -
- huske denne dag.
Okay, vi har en nøgle.
Så må der også være et nøglehul et sted.
"Det sidste lys på Durins dag, vil skinne på nøglehullet."
Nori.
Lyset svinder. Hurtigt.
Jeg kan intet høre, når du larmer sådan.
Jeg kan ikke finde det.
Det er ikke her. Det er her ikke.
Slå den ind.
Kom så.
Det skal lykkes.
Det nytter ikke, den er forseglet. Den kan ikke åbnes med magt.
Den er belagt med en stærk magi.
Nej.
"Det sidste lys på Durins dag, vil skinne på nøglehullet."
Det står der her.
Hvad har vi overset?
- Balin? - Lyset er væk.
Vi kan ikke gøre mere.
Vi havde kun ét forsøg.
Kom, venner. Det er slut.
Vent lige ...
Hvor skal de hen?
I kan ikke give op nu!
Thorin ...
I kan ikke give op nu.
"Stå ved den grå klippe, -
- når droslen -
- slår sin trille."
"Så vil det sidste lys på Durins dag skinne."
Det sidste lys.
Nøglehullet! Kom tilbage!
Kom tilbage. Det er månens lys. Efterårets sidste lys.
Hvor er nøglen? Hvor er...
Den var lige her.
Den var lige ...
Erebor.
Thorin ...
Jeg kender disse mure.
Hallerne.
Klipperne.
Husker du, Balin?
Kamre fulde af gyldent lys.
Jeg husker det.
Her ligger det 7. kongerige.
Må bjergets hjerte forene alle dværge for at forsvare dette hjem.
Kongetronen.
Og hvad er det, der er over den?
- Arkenstenen. - Arkenstenen?
Og hvad er det?
Det, mestertyv, er grundet til at du er her.
- Kan du ikke gøre noget? - Jeg har brug for urter for feberen.
Jeg har tørrede frø og natskygge.
Det nytter ikke. Har du kongeurt?
Nej, det er ukrudt. Vi giver det til svinene.
Svin? Ukrudt?
Okay. Bliv her.
Du vil have mig til at finde en juvel?
En stor hvid ædelsten, ja.
Der er sikkert mange dernede.
Der er kun èn Arkensten.
Du kender den, når du ser den.
Okay.
Helt ærligt, knægt.
Jeg ved ikke, hvad du finder dernede.
Hvis du vil vende om, er det ikke noget at skamme sig over.
Nej, Balin. Jeg svor, jeg ville gøre det.
Og jeg er nødt til at forsøge.
- Det bliver ved med at forbavse mig. - Hvilket?
Hobbitternes mod.
Gå nu, og må heldet følge dig.
Og Bilbo?
Hvis der rent faktisk er -
- en drage dernede, -
- så væk den endelig ikke.
Du kom for sent, troldmand.
Det er fuldført.
Hvor er din herre?
- Hvor er han? - Han er overalt.
Vi er Legion. En af mange.
Det er slut.
Løb ham over ende!
Der findes intet lys, troldmand, -
- som kan besejre mørket.
Sauron!
Hallo?
Den er vist ikke hjemme.
Godt.
Godt, godt ...
Hvad er det?
Tys.
Arkenstenen ...
En stor, hvid ædelsten.
Det hjælper sørme.
Jamen dog.
Tyv.
Jeg kan lugte dig.
Jeg kan høre dit åndedræt.
Jeg kan mærke dig.
Hvor er du?
Kom frit frem. Vær ikke genert.
Træd ud i lyset.
Der er noget ved dig.
Det er noget, du bærer.
Noget, der er lavet af guld.
Bare langt mere dyrebart.
Der er du jo, skyggetyv.
Jeg kom ikke for at stjæle fra dig, O Smaug, den ufatteligt rige.
Jeg ville bare beskue din herlighed.
Se, om du virkelig er så stor, som de gamle historier beretter.
Jeg troede ikke på dem.
Tror du på dem nu?
Ja, i sandhed. Historierne og sangene -
- blegner ved siden af dit sande åsyn, O store Smaug, den prægtige.
Tror du, at smiger vil holde dig i live?
- Nej. - Nej, det har du ret i.
Du synes at kende mit navn, -
- men jeg husker ikke at have lugtet din slags før.
Hvem er du? Og hvor kommer du fra, hvis jeg må spørge?
Jeg ...
- Jeg kommer fra under bakkerne. - Under bakkerne?
Og under bakkerne og over bakkerne, er min vej gået.
Og gennem luften. Jeg er den, der færdes uset.
Imponerende. Hvad hævder du ellers at være?
Jeg er ... lykkebringeren.
- Gådeløseren. - Flotte titler. Fortsæt.
- Tønderytteren. - Tønde? Det var interessant.
Og hvad med dine små dværgevenner?
Hvor gemmer de sig?
Dværge? Nej.
Nej, her er ingen dværge. Det har du misforstået.
Det tror jeg ikke, Tønderytter.
De sendte dig ind for at gøre det beskidte arbejde, mens de gemmer sig udenfor.
Du tager fejl, O Smaug, du den største af alle katastrofer.
Af en tyv at være, har du gode manerer. Og du er en løgner.
Ingen kender lugten og smagen af dværge bedre end jeg.
De tiltrækkes af guld, som fluer tiltrækkes af dødt kød.
Troede du måske, jeg ikke vidste, denne dag ville komme?
At en samling hykleriske dværge, ville komme krybende tilbage til bjerget?
- Var det et jordskælv? - Det, min knægt, -
- var en drage.
- Far? - Det kom fra bjerget.
I burde gå. Tag dine børn, og forlad byen.
Gå hvorhen? Der er ingen steder at tage hen.
- Skal vi dø, far? - Nej, min skat.
Dragen vil dræbe os alle sammen.
Ikke hvis jeg dræber den først.
Kongen under Bjerget er død. Jeg tog hans trone.
Jeg åd hans folk, som en ulv blandt en flok får.
Jeg dræber hvor jeg vil. Hvornår jeg vil.
Min skind er som jern.
Intet våben kan trænge gennem mig.
- En sortpil? Det skulle du have sagt. - Du skulle ikke vide det.
Hør her. Du skal aflede vagterne.
Så snart jeg er oppe på tårnet, lægger jeg pilen på buen.
- Der er han. Vagter, fang ham. - Af sted. Derned. Løb.
Stop ham.
Pas godt på den. Lad ikke nogen finde den.
Jeg tager mig af dem. Løb nu med dig!
- Du er arresteret. - For hvad?
Hvad end fyrsten vælger.
- Hvad med Bilbo? - Giv ham mere tid.
Tid til hvad? Til at blive dræbt?
- Du er bange. - Ja, jeg er bange.
Jeg frygter for dig. En forbandelse hviler over skatten.
- Det kostede din bedstefar forstanden. - Jeg er ikke min bedstefar.
Du er ikke dig selv. Den Thorin jeg kender ville ikke tøve med at gå derind.
Jeg vil ikke risikere denne færd på grund af en indbrudstyv.
Bilbo. Han hedder Bilbo.
Det er Egeskjold. Den ækle og beskidte dværg, du tjener.
Han sendte dig ind efter Arkenstenen, ikke sandt?
Nej, slet ikke. Jeg ved ikke, hvad du snakker om.
Prøv ikke at benægte det. Jeg regnede det ud for længe tid siden.
Men det er uden betydning. Egeskjolds færd vil slå fejl.
Mørket kommer.
Det vil sprede sig til hver en krog i riget.
Du bliver udnyttet, Skyggetyv. Du er kun et middel til at nå målet.
Kujonen Egeskjold har vejet dit liv, og fundet det værdiløst.
Nej.
- Du lyver. - Hvad lovede han dig? En del af skatten?
Som om den tilhører ham.
Jeg vil ikke af med en eneste mønt.
Ikke en eneste.
Mine tænder er som sværd. Mine kløer er som spyd.
Mine vinger er som stormen.
- Så ramte sortpilen alligevel sit mål. - Hvad sagde du?
At dit rygte iler forud for dig, O Smaug, den tyranniske.
Du har i sandhed ikke din lige på denne jord.
Jeg er næsten fristet til at lade dig tage den.
Bare for at se Egeskjold lide.
Se, hvordan den ødelægger ham.
Se, hvordan den korrumperer hans hjerte, og driver ham fra forstanden.
Men jeg tror det ikke. Denne leg stopper her.
Fortæl mig, tyv. Hvordan vil du dø?
Far, er det dig?
Egeskjold er her ikke.
Tilbagetrækning. Omgruppér ved broen.
- Du dræbte dem alle. - Der er flere. Tauriel, kom.
Vi mister ham.
Tauriel.
Atheros.
Hvad laver du?
Jeg vil redde ham.
- Du lever. Fandt du Arkenstenen? - Dragen kommer.
Fandt du den?
Vi må se at komme ud.
Thorin.
I skal dø!
Kom, Bilbo!
Kom så.
Hold ham fast.
Tilda!
- Har vi rystet ham af? - Nej, han kommer igen.
- Hvorhen nu? - Det vestlige vagtrum.
- Der findes måske en vej ud. - Det er for højt oppe.
- Det duer ikke. - Det er vor eneste chance.
Vi er nødt til at prøve.
Jeg har hørt beretninger om elvermedicinens mirakler.
Dette var et privilegium at overvære.
Tauriel ...
Lig stille.
Du kan ikke være hende.
Hun er langt herfra.
Hun er langt, langt væk fra mig.
Hun vandrer i stjernelyset i en anden verden.
Det var blot en drøm.
Tror du, hun kunne have elsket mig?
Bliv tæt på mig.
Det var så det. Der er ingen vej ud.
De sidste af vort folk.
De må være kommet her i et sidste håb.
Vi kan prøve at nå minerne.
Måske klarer vi os nogle dage.
Nej.
Jeg vil ikke dø sådan her.
I skjul, hivende efter luft.
- Vi søger mod smedjerne. - Han vil se os.
- Ikke hvis vi deler os. - Thorin, vi klarer det aldrig.
Nogle af os gør måske. Før ham til smedjerne.
Vi dræber dragen.
Hvis det skal ende i ild, så brænder vi sammen.
Denne vej!
Flygt! Løb for jeres liv.
Der er intet sted at gemme sig.
Bag jer!
Kom så!
Løb!
Du der! Herovre!
Kom.
Meddel Dol Guldur, at Egeskjold har nået bjerget.
Af sted! I kommer med mig!
Denne vej!
Thorin!
Følg Balin.
Kom så.
Thorin!
Hold fast!
Kom nu!
Af sted!
Det vil ikke virke. Disse ildsteder er kolde som sten.
Han har ret. Vi har ingen ild der er stærk nok til at sætte fut i dem.
Har vi ikke?
Jeg regnede ikke med at se dig overvundet så let.
Du er blevet langsom og fed.
Du er en sløv snegl.
I dækning.
Bombur. Få de blæsebælge til at virke.
Bilbo! Deroppe.
Af sted.
- Balin, kan du stadig lave ildbomber? - Ja, det tager kun et øjeblik.
Vi har ikke et øjeblik.
- Hvor er krudtet? - Ved du, hvad du laver?
Kom nu!
Nu!
Før ham til Kongernes Galleri.
Fortsæt fremad, Bilbo!
Så du tror, du kan narre mig, Tønderytter?
Du er kommet fra Søby.
Det er en ynkelig forening af beskidte dværge og ynkelige mennesker.
Elendige kujoner med deres dobbeltbuer og sortpile.
Måske er det på tide, at jeg aflægger dem et visit.
Nej.
Det er ikke deres fejl. Vent! Du kan ikke drage til Søby.
Du bekymrer dig jo om dem. Godt.
Så kan du se dem dø.
Her! Din dumme orm!
- Dig. - Jeg har taget dit tyvegods tilbage.
Du tager intet fra mig, dværg.
Jeg nedlagde jeres gamle krigere.
Jeg er stadig rædslen i menneskers hjerte.
Jeg er Kongen under Bjerget.
Dette er ikke dit kongerige, det er dværgeland.
Det er dværgeguld.
Og vi vil få vor hævn.
Gør dig klar til at dø!
Hævn!
Jeg skal give jer hævn!
Hør på mig! Ved I ikke, hvad der kommer?
Jeg er ild.
Jeg er ...
... døden!
Hvad har vi gjort?
Danske tekster af - RELEASED -
www.HoundDawgs.org