Neće smetati da smanjim? - Ne.
Imate Fila na vezi. - Dejvis. Kakva je situacija sa Lajtjerom?
Banke neće popustiti, znate. Koriste propise kao izgovor.
Ista stvar je sa Haskel Atletikom. - Da, da, šta, žele još više?
Da. 5%. - U redu, vrlo dobro. Moja ćerka je sa tobom?
Hej, tata. - Majka ti je uznemirena. Zašto ne pričate?
To je između mene i mame. - Trebalo bi da pozoveš. Ona je tvrdoglava.
Verovatno sam to od nje nasledila. Raspravićemo to u nedelju na večeri, ok?
U redu ljubavi. Ćao. - Zbogom, tata.
Jesi li pogledao frižider?
A? Frižider?
Kutija u našoj kuhinji koja sve hladi. - Da.
Ne! Šta je s njim?
Curi. Već dve nedelje.
Frižider je procureo.
Molim te ne ponavljaj moje reči da bih mislila da obraćaš pažnju.
Ja to ne radim. Frižider curi, nisam primetio. - Ne možeš ga popraviti?
Tvoj otac ti je dao alat. - Imam alat?
Da. Od pre dva Božića.
"Nije moja stolica, nije moj problem." To je tvoja uzrečica?
Pazi, pazi!
Dejvis
Umrla je.
Onaj automat tamo? Slatkiš se zaglavio. - Ponekad se desi.
Da li imate ključ da ga otvorimo? - Automati ne pripadaju bolnici.
Vlasnik je kompanija za automate.
Dejvis, ovde mama i tata. Pokušali smo na mobilni
ali ne možemo da te dobijemo. O, dušo.
Dolazimo, sine.
Imate jednu snimljenu poruku. - Ja sam. Poštansko sanduče ti je puno.
Trebalo bi da isporuče paket
pa ako stigneš kući pre mene otvori poštaru, ok? Volim te.
O, dušo.
Da! Opet! Opet! - Opet?
Poštovana kompanijo, zarez.
Pišem vam zbog lošeg iskustva sa automatom u bolnici Sent Andre.
Ne, čekaj. Tiče se automata broj 714
koji se nalazi na intenzivnom odeljenju bolnice Sent Andre.
Ubacio sam pet kovanica u mašinu, i pritisnuo dugme B2,
želeo sam kikiriki M&M, tačka.
Na žalost, nisam ga dobio.
Veoma sam se uznemirio jer sam bio jako gladan.
Takođe, moja žena je umrla 10 minuta ranije.
Ne kažem da je vaša krivica. Imali smo saobraćajku.
Nekim čudom prošao sam bez ogrebotine.
Ne pokušavam da ovo dramatizujem, samo želim biti temeljan.
Možda bi trebalo da počnem od početka.
Ustajem svako jutro u 5:30. Radim u marketingu pa je važno početi rano.
Ne impliciram da je to važnije od, recimo,
rada u pekari ili na naplatnoj rampi.
To su dobra radna mesta. To samo znači da ja putujem.
Hvatam voz u 7:15 kojim uvek putuju isti ljudi tokom nedelje.
Džon radi na Jenki stadionu.
Kad smo se upoznali pitao me šta radim, rekao sam...
Prodajem dušeke.
Dušeci? Neverovatno.
Ne znam zašto mi je to palo na pamet.
Izbegavao sam ga nakon toga jer nisam podnosio zadah vruće kafe.
Izvinite. - Mislim da je znao.
Nisam mislio da ću biti jedan od onih koji nose aktovku.
Uvek me podseća na kutiju za školsku užinu.
Da li ih još uvek prave? - Gospodine Mičel. - Jutro.
Džulijin otac je jedan od osnivača investicione firme u kojoj radim.
Nepotizam u izvornom obliku.
Počeo je da mi "trebi vaške" kad sam imao 27. Mrzim taj izraz.
Majmuni to rade. - Mašem ti odavde. Vidiš li me, druže?
Mala firma, ali raspolaže sa dosta novca.
Ne želim da kažem koliko, mislim da nije prikladno.
Pogledajte gde je novac. - Ok, 6 milijardi $. Tržišta u razvoju,
infrastruktura, elektrane, telekomi, zabavni parkovi, brisači za kola.
Samo recite. Nije bitno koja industrija.
Kupujemo jeftino, prodajemo skupo. Ništa od toga nije stvarno.
Ništa opipljivo. To su sve samo brojevi.
Kompjuterski kodovi koji se prenose kroz vazduh. Pravo ispred nas.
Francuski pesnik, Pol Valeri, bio je u pravu, kad je rekao
"budućnost nije ono što je nekada bilo." -Fil Istvud. Moj tast.
F-I-L. Fil.
Mislim da je akronim histeričan.
Znam da se Fil piše sa P H ali me to još uvek nasmeje.
Dejvis. - Sranje.
Sreo sam Džuliju na zabavi. - Ko je stavio stolicu tamo?
Nije moja stolica, nije moj problem, to je ono što ja kažem.
Prijateljica je prenela da misli da sam seksi. Uzvratio sam kompliment.
...volim ćebad i peškire sa školjkama i morskim konjićima...
Poseksali smo se tri sata kasnije. - Zauvek...
Zauvek...
Filu se nisam dopao ispočetka. Odrastao sam u Džersiju.
Nemam bogataško poreklo. Ispovraćao sam se po ledenoj skulpturi na zarukama.
Takođe, rekao mi je jednom. - Ne dopadaš mi se, Dejvis.
Džulija je bila fina devojka. Dobra osoba.
Radila je sa decom sa posebnim potrebama, roktavo se smejala
i uvek plakala kad bi videla snimak rušenja kula blizankinja. Osim toga,
mislim da ne znam ko je ona zaista bila. Uvek je govorila da ne obraćam pažnju.
Možda su ove informacije irelevantne u razmatranju mog obeštećenja,
ali mislim da zaslužujete celu priču. S poštovanjem, Dejvis C. Mičel.
Jesi li dobro?
Jutro.
Dobro jutro, Ejmi. To je za mene?
Da, jeste. - Odlično. Ubaci ovo u odlaznu poštu.
Važno je.
Mislila sam da nećete dolaziti danas,
Rekli su da ste.
Tako mi je žao, Dejvis.
Hvala, Ejmi. Kad stigneš, donećeš mi prihode
za Alderman Internacional. I poguraj moj ručak sa Bobom Rajsom.
Imam puno da nadoknadim. - Da.
Ljudi, dao sam vam kapital vredan milijardu dolara
a vi se vratite sa samo 150 miliona dolara vrednosti kupljenih kompanija.
Niko ne želi da kupuje? Da pozovem moju majku?
Fil.
Nazvali su kuću. Rekli su mi da si ovde. - Jesu? U redu.
Razgovarao sam sa Klejtonom, jutros. Mislim da sam ga odgovorio od toga.
Da odemo na piće?
Zatrpan sam. Lajtjer stoji dve nedelje, moram to da pokrenem.
Dejvis, idemo na piće.
Znaš, kokteli su ovde oko 18 dolara po komadu.
Ne kapiram.
Nismo razgovarali, Dejvis. Ne od... svega.
Voleo sam Džuliju.
Jako.
To je očinska ljubav.
Čovek izgubi ženu pa je udovac.
Dete izgubi roditelja, pa je siroče.
Ali izgubiti dete...
nema reči za to. I ne treba da bude.
Ali ti...
ti i ja treba da nastavimo.
Želim da znaš da mi vrediš,
ne samo u poslu, već i u mom životu.
I,
ti držiš svoje emocije pod kontrolom, to je dobro, to je snažno.
Ja isto to radim.
To je zbog atmosfere.
Šta? - Zato su pića tako skupa.
Plaćaš za atmosferu. Upravo mi je palo na pamet.
Dejvis, slušaj, postoji drugi posao
koji treba odraditi. Njena polisa osiguranja.
Voleo bih uzeti te pare i osnovati fond na ime Džulije.
Fondacija...
Kvalitetna stipendija koju dodeljujemo svake godine
jednom studentu koji je najviše zaslužuje.
O koliko govorimo? - Oko 2,6.
Stiven će to pokrenuti. To će biti njeno nasleđe.
Nasleđe...
Poštovana kompanijo. Ovde Dejvis Mičel. Opet.
Neka nedavna dešavanja u mom zahtevu za nadoknadu želim da vam opišem
što je moguće preciznije. - Večera je spremna. - Prvo, tu je čudan paket
koji blokira garažu. - Mama? - Mislim da je to kapućino aparat.
Nisam naručio aparat za kapućino. - Stiglo je na Džulijino ime.
Zatim, moj tata prihranjuje travnjak u 7:00 ujutru.
Tata! Šta to radiš? - Sezona je, Dejvis.
Ovo ti moraš da radiš. Treba da pripremiš zemljište.
Imam ljude za to. - Da li oni znaju za gubare?
Šta? - Gubari. Uništiće drveće.
Počinju kao gusenice. Jedu lišće, polažu jaja,
Gubari dolaze u ovaj kraj? - Dobro, nije baš sigurno, ali reci tom tipu da pršće.
I naravno, incident u vozu.
Osećam da moram nešto da vam kažem.
Ja radim u finansijama.
Ne znam zašto sam rekao da radim sa dušecima.
Nisam očekivao da ću vas videti svaki dan, ovih pet godina.
Vi mislite da sam kreten.
Ja ne radim više za Jenkije.
Dobio sam otkaz zbog loše drenaže u odeljku za gostujući tim.
Sada radim u obezbeđenju, u trgovini obuće, u Midtaunu.
Jeben posao. Izvinite.
Mali kreten od šefa, 30 godina je mlađi od mene.
Želim da odem tamo i razbijem mu kretensku facu.
Isuse. - Ja nisam voleo svoju ženu.
Znam, tužno je reći, ali sad kad je nema,
ne osećam tugu, bol, povređenost.
Pa, šta osećate?
Ne mogu vam reći zašto sam to uradio.
I tada ste povukli kočnicu. - Možda zato što sam konačno bio iskren.-Da.
Znali ste da će zaustaviti voz, zar ne?
Pa, nisam bio siguran, ali sam se nadao.
Sve što mogu reći je, imao sam osećaj da je stvarno hitno.
Njegova žena je nedavno umrla.
Dejvis, možda bi trebao ostati kod nas neko vreme.
Da usporiš malo. Imamo ekstra sobu.
Dobro bi mi došla pomoć oko vidikovca.
Kako ti zvuči?
Seti se da kažeš svom čoveku da popršće.
Zdravo opet, ovde Dejvis Mičel.
Moji roditelji su otišli na Floridu, a ja sam ostao na aerodromu još dva sata
gledajući ljude kako idu tamo amo, vukući prtljag.
Odjednom sam bio ispunjen... čekaj...
preplavljen...
sve većim osećajem radoznalosti...
Šta je u tim torbama?
Hoću da znam zašto ovi ljudi moraju na četiri dana u Bafalo.
Hoću da pretresem svaku torbu i nabacam njihovo sranje na veliku gomilu.
Momak iz Nacionalne garde? Hoću njegovu pušku.
Želim zaštititi svoju zemlju.
Počinjem da primećujem stvari koje nisam video ranije.
Pa... možda sam ih video.
Samo nisam obraćao pažnju.
Iz nekog razloga,
sve je postalo metafora.
Metafora...
metafora...
Ja sam izvaljeno drvo. Ne, čekaj. Ja sam oluja koja je izvalila drvo.
Ja sam hladna fronta koja se sudara sa sistemom niskog pritiska.
Previše.
Dobro jutro, Ejmi. Zalepićeš marku na to?
Ima još nešto, najdraža kompanijo.
To me svrbi iznutra u glavi.
Ne mogu podneti ni sekundu duže.
Prokleti frižider curi.
Ne bih rekao da sam spretan za bilo šta.
Za mehanku sam retard, to je bliže istini. Ali Fil je lično rekao,
"ako hoćeš da popraviš nešto" - Moraš rastaviti sve...
"... i ukapirati šta je važno." - To će te učiniti jačim.
Remont ljudskog srca
je kao popravljanje automobila.
Samo ispitaj sve.
Onda ga možeš sastaviti.
Sastaviti...
Halo? - Zdravo. G. Dejvis Mičel?
Da? - Ovde Karen Moreno
iz kompanije za automate.
Ja sam u servisu za kupce.
Da? - Zovem u vezi žalbe u vašim pismima, g. Mičel.
Bilo ih je četiri do sada.
Vi ste u servisnom odeljenju za kupce?
Da, gospodine. Ja sam servisno odeljenje za kupce.
Samo ja.
Vi uvek obavljate servisne pozive u 2:00 ujutru?
Ne. Ne baš. Nikad.
Ja... izvinjavam se zbog neprijatnosti.
Ispuštao sam višak pare. Nisam očekivao da će ih neko čitati.
Vaša pisma su me rasplakala.
Imate li nekoga za razgovor?
Preneću vaš zahtev upravi.
U međuvremenu, ima li još nešto što mogu da uradim za vas, g. Mičel?
Čekajte. Karen Moreno, to je vaše ime?
Ovo je čudno. Ja... Nije trebalo da zovem.
Kontaktiraću vas u neko razumnije vreme.
Izvinite još jednom, g. Mičel.
To je tako neprofesionalno. - Taj servis je profesija?
Neki ljudi se utapaju u tuzi.
Moja žena, ona kuva.
Ovo je sjajno, Margo, šta je to?
Da li ti je Džulija rekla zašto smo se svadile?
Kupila sam joj peškire za kupanje, nisu joj se svideli,
pa ih je vratila i nije mi to rekla.
Nismo razgovarale tri dana.
Žao mi je. Izvinite.
Zdravo, Karen. - Kako znate da sam ja?
Zabeležio sam vas u telefonu.
Shvatam. Nisam sigurna šta da mislim o tom.
Ima nešto na šta želim da vam skrenem pažnju u vezi vašeg zahteva. - U redu.
U našem prethodnom razgovoru
natuknuli ste da moj posao nije profesija.
O, izvinite, nisam mislio da vas uvredim.
Znam. Ali to me je nateralo da razmislim
i zaključim da ste možda u pravu.
Bog blagoslovio elektrodistribuciju. - "I bi svetlo"!
Da. Moram da idem. Hvala za večeru.
Stvarno?
"Moreno" znači braon na španskom, da li ste znali? - Da, jesam, naravno.
Da li imate braon kosu? - Ne, plavuša sam.
Da li ste španskog porekla? - Ne, zašto pitate?
Pokušavam da stvorim sliku u glavi.
Izvinite, da li je tu Karen Moreno?
Ko? - Plava kosa, smeđe oči,
nije Latina iako njeno ime to sugeriše?
Zdravo, gde ste? - Bila sam u restoranu.
Sedela sam u separeu nekoliko minuta. Čak sam pustila pesmu
na malom džuboksu, i onda sam, ne znam, rastužila se i otišla.
Koju pesmu? - "Lud za tobom", grupa Hart.
To vas je rastužilo? - Nije toliko sama pesma.
Kakve su palačinke? Ja sam na parkingu.
Šta?
Vi ste pušač.
To je kanabis. Imam recept.
U redu. - Izgledate mlađe nego što sam očekivala. - Da li možete ući?
O, pa, to je.
Ovako imam lep prizor vas kako sedite pored prozora i jedete palačinke.
Možda je to sve što je potrebno, znate?
Da, ali ja vidim vas
kao senku koja puši vutru u Tojoti.
Znate šta? Moram ići. Da, da, idem.
Ne, čekajte. Imam još jedno pismo za vas. - Pošaljite poštom.
Mislim da je to stvarno. Ako zarada u drugom kvartalu pokazuje rast,
čak i samo 2 ili 3%, vredi rizika. - Dejvis, treba li ti papir?
Imaš li nekakav doprinos diskusiji?
Da, zapravo. Ali to je više pitanje.
Da li mislite da je "Lud za tobom" tužna pesma?
Pod pretpostavkom da ste preslušali album grupe Hart.
Idemo dole.
Mogu li da vam pomognem? Zdravo.
Da. Tražim Karen. - Izvinite, ko ste vi?
Ja sam Dejvis. Imam... problem sa servisom za klijente.
Ja sam Karl, vlasnik kompanije. U čemu je problem?
Stvarno ne mogu da ulazim u to, Karl.
Suviše je opširno. Ali hvala vam na brizi.
Da li si dobio predlog za fondaciju?
Moraš da potpišeš pre nego što krenemo napred.
Da li si razmišljao da razgovaraš sa nekim?
Profesionalno, mislim.
Nisam išla naopako!
Tvoj otac misli da ludim.
Halo?
Razvalio sam kapućino aparat od 2.000$.
Zašto ste me nazvali, g. Mičel? - Zašto ste se javili?
Ima nešto u vezi vaših pisama. Ponovo čitam jedno, u kadi.
Ne kupam se, samo sedim.
Tiho je pa ne želim probuditi sina.
Da li sam spomenula da imam sina? - Ne.
Da, ima 15, izgleda kao da ima 12 a ponaša se kao da ima 21 godinu,
Toliko pametan da me plaši na smrt.
Karen... - Moram da idem.
Nije trebalo da dođete u kancelariju, g. Mičel.
To je opasan presedan. - Opasan?
Draga Karen, da li mogu da vam se obraćam direktno
sad kad smo se gotovo upoznali? Pretpostaviću da je tako.
Danas u vozu sam video ženu koja zuri u mene.
Bilo je nešto u vezi nje. Predstavio sam se. - Zdravo.
Zdravo. - Ja sam Dejvis.
Da li se poznajemo? - Ne.
Ja... ne pokušavam da te startujem.
Samo... izgledaš mi poznato.
Da li je to u redu... izvini, ja...
Težak dan? - Ne, ne baš, ne.
Moj posao stvarno nije težak. Moji podčinjeni
obave najteži deo posla, a ja sebi pripišem zasluge.
Opa. Većina ljudi to ne bi priznala.
Zapravo, varao sam i na poslednjoj godini koledža.
Momak po imenu Edmond mi je napisao sve radove, za malo ekstazija, ponekad.
Znate... bila je tiha, ali iz nekog razloga,
hteo sam da joj kažem te stvari.
Uhvatio sam sebe kako studiram njeno lice dok sam pričao.
Nekako, počeo sam joj pričati o mojoj ženi.
Zaista sve.
A onda me upitala. - Zašto si je oženio?
Ne znam. Zato što je bilo lako.
Da...
Sledeća stanica, Skarsdejl.
Hteo sam da pitam kako se zove - Silazim. - ali je nestala tako brzo.
Narednih 10 minuta sam šutirao sebe. - "... šutirao sebe. Kakve su šanse
da ponovo vidim tu ženu?"
"Na sreću, ostavila je časopis na sedištu."
Mislim da znam čija je adresa. Skarsdejl nije njena stanica.
Nema više igara, Karen. Vidimo se uskoro.
Vi. Šta radite ovde? - Ja sam tu da bih video Karen. Šta vi radite ovde?
Šta ja radim ovde? Ko je... Šta jebote hoćeš?
Ne morate da psujete. Rekao sam da imam problem sa servisom.
Karl, ovo je Dejvis Mičel. Da, trebalo je da nazovem.
Zdravo, Karen. - On ima problem sa jednim aparatom.
Kojim? - Broj 714,
na odeljenju intenzivne nege u Sent Andreu. Drugi sprat.
Ti si doktor? - Ne, radim u finansijama.
Pa, šta... - Karl, dušo, ja ću to srediti. U redu je.
Već je 23:00, Karen. Zašto si došao našoj kući?
Ovo je moja kuća.
Idi unutra, ili idi kući. Ja ću ovo srediti. U redu, hajde.
Bio sam u komšiluku. - Ne bi trebalo da budeš ovde.
Znaš šta? Ja sam sa nekim. Karl. Mi smo zajedno.
Nisam trebala da te zovem.
I nije trebalo da te počnem slediti. - Vrlo neprofesionalno.
Šta se dogodilo? Tvoja odeća...
Napisao sam ga u kolima pre 10 minuta. To je poslednje.
Draga Karen. Fil nek se jebe.
Hoćeš li mi reći šta se dešava?
Ništa. Trebalo je da ga nazovem. Rešili smo to.
Imaš li aferu sa ovim tipom?
Ne, nemam. On je usamljen, mislim.
Ne znam, on pomalo ...nije u vinklu.
U koliko sati je let?
To je lep grad, Karen.
Možeš na tehnologiju, kao što smo pričali.
Ja ću otvoriti novo skladište. Dvaput, dvostruko veće kvadrature.
I Kris, mislim... on se muči ovde, znaš?
Novi početak može da bude dobar.
Draga Karen. Fil nek se jebe.
Zvao me u kancelariju. - Otkazujem Lajtjer.
Šta? Zašto? - Predosećaj.
Iskreno, tvoje rasuđivanje je pod znakom pitanja.
Kako to, Fil? - Ti si rastavio svetla u toaletu?
Da. Ja sam.
I kompjuter?
Pretpostavljam da si odgovoran i za tuš kabinu.
Mojih ruku delo, da. - Zašto?
To je malo teže odgovoriti. - Aha. Iskušaj me.
Tuš kabina, na primer?
Vrata su škripala. Verovatno su bila takva već duže vreme.
Nikad nisam primetio. A sad, ja primećujem mnogo različitih stvari, Fil,
i želim da vidim kako one rade.
Kao taj sat.
Čisto zanatstvo. Umetnost!
Pripadao je prababi. 1890.
Želim ga rasturiti
i rasporediti svuda po podu.
Bez uvrede tvojoj prababi, kad vidim sat, želim da znam kako izgleda iznutra.
Dejvis. Želim da uzmeš slobodne dane.
Jebi ga, i to kako se naslanja na sto, zasukanih rukava, kao da će kopati kanal.
Nema više imaginarnih kancelarijskih kanala, Karen.
Od sad samo ja i moj alat.
Hteo sam da vozim kući ali sam slučajno skrenuo u tunel za Midtaun.
Rubi cesta. - Možda ne postoje slučajnosti.
U svakom slučaju, činilo se da je vreme da te potražim.
Levo na Kristal Aveniji. - Znao sam da sam blizu
kada sam se našao u kraju gde su ulice nazvane po dragom kamenju.
I tada sam video. - Ti si iz osiguranja?
Ne. Nisam.
Mislim, video sam odelo, pa sam mislio, -Da, ja sam prolazio,
i video vas kako radite. Izgleda zabavno. - Da, zabavno.
Šta tačno radite? - Pa, moramo sve srušiti pre renoviranja.
Mogu li da pomognem? - Šta?
Samo mi recite šta da radim, ne morate da me platite.
Drug, ne zajebavaj. Ti si iz osiguranja. Beri te je poslao da me zajebavaš?
Ne, ja ne znam ko je Beri. Ne, ja... znaš, ja...
U stvari, znate šta, platiću vam. Kako bi bilo 50, daću 50 dolara.
Opa, kakvo to sranje pokušavaš da izvedeš, druže?
Ne, nisam policajac. Samo želim pomoći. Znate šta, daću vam.
Daću ti 241$. Hajde, uzmi. Biću vredan.
Ne, ne. Nemoj sa tim.
Evo. Navuci rukavice i uzmi ovaj.
Sad razvali zid.
Ovaj tip je jebena životinja. - Verovatno je narkoman.
Narkomani ne daju ljudima 200$, oni puše kurac za 20$.
Mislim, ti bi to trebao znati.
Da, ne pitaj, sramota me.
Zakačila sam vratima od kola jaknu,
prskalice su se uključle.
Zatim, glupa brava,
ponekad se zaglavi, nisam mogla... - Ti si napušena?
Malo...
Hoćeš malo roštilj sira?
Trebao mi je radni kombinezon.
Izgleda da sam se malo zaneo u vojnoj trgovini.
Tvoja cela kuća je naprosto
divna. Pored aparata,
o takvoj kući ljudi sanjaju ceo život. - Mrzim ovu kuću.
To je samo šljašteća stvar.
Ne mogu da spavam sa tobom. To bi bilo opasno. - Opet ta reč.
Karl je stvarno van grada, ili si ga iseckala na komadiće
i strpala u fioku sa čarapama? - To je smešno. Nemam fioku za čarape.
Pa gde držiš čarape? - U fioci sa gaćama.
Šta?
Ja sam... znaš, mislio sam
da ženske gaće zaslužuju svoj prostor.
To mi je podnošljivo rastojanje. - U redu je.
Hajde da zaspimo zajedno.
Zajedno? - Zajedno, razdvojeni.
Nisam zaljubljena u Karla. On je dobar čovek, stvarno jeste.
On me voli, verovatno više nego što bi trebalo.
Ali ne znam...
Volela bih da mogu da uradim isto što i ti. Da budem potpuno iskrena.
Mislim da si takva sad.
Ni blizu.
Ti si sigurno Kris.
Ti jebeš moju mamu?
Ne. Samo smo spavali. - Ona je jebeno luda.
Ako nisi primetio, ona je jebeni narkoman.
Ona to zove kanabis pa se manje oseća kao jebeni narkoman.
Mnogo koristiš reč "jebati". - Pa? - Pa, ne koristiš je pravilno.
Šta, jebiga, to znači? - To ti pričam.
"Jebati" je odlična reč, ali kad je koristiš previše, ona izgubi vrednost.
I onda ti zvučiš glupo. - Jebi se. - Tako je.
Meni to ništa ne znači, a ti zvučiš kao idiot. Prijatan dan. - Šta bre?
Zdravo. Dobili ste Mičel Dejvisa.
Nedostupan sam trenutno, pa ostavite poruku.
Ako vam treba Džulija
sa žaljenjem vas obaveštavam da ona nije više sa nama,
pa je i ona takođe dostupna.
Dejvis, preterao si.
Duboko sam zabrinut za tebe.
Pokušavam da doprem do tebe,
pokušavam da pomognem, ali ti to odbijaš!
Ako ne želiš da učestvuješ u izgradnji nasleđa tvoje žene,
neka bude tako. Samo me kontaktiraj
da te oslobodim tog tereta.
Još nešto. Ako i malo poštuješ uspomenu na moju ćerku
izbriši tu jebenu poruku.
Ovde Karen, podrška klijentima. - Zdravo Karen, podrško klijentima.
Zdravo, g. Mičel, šta mogu da učinim za vas?
Ovo može zvučati ludo, karavan vozilo me uhodi
proteklih nekoliko dana, i to pokreće veliki broj pitanja,
redom, "a", zašto bi neko mene pratio?
"b", da li sam možda u opasnosti?
i "c",
ko, jebiga, još tera karavana?
Ovde dižeš lek na recept? - U redu, lagala sam. Nije na recept.
Rej. Ovo je moj prijatelj Dejvis.
Zdravo, mladiću.
Moja omiljena vrsta. Hvala.
Ovo je za tebe.
Raste kao korov u mojoj bašti. Ne pitaj me kako.
Nikad nisam probao. Previše me tera na razmišljanje. A ti? Hoćeš li?
O, ne.
Ta lepota je došla 1961 godine.
Iz Pariza.
Pogledajte. Pravo remek-delo.
Vidi ti to.
Zar nije lepo?
Niko više ne želi karusel.
Oni žele tobogan, da ih okrene naopačke, da povraćaju.
Da li verujete da ga moramo rastaviti? - Stvarno?
Da. Previše popravki. Preskupo. - Mogu li da vam pomognem? Imam svoj alat.
Ti si veoma čudan.
To! Uspela si!
Karen Moreno, dame i gospodo!
Džulija je volela okean.
Provodili smo leta kod njenih, u Istočnom Hemptonu.
Tamo je želela da bude.
Nedostaje ti?
Gde tačno osećate ukočenost?
Nekako u celom ovom području.
Koliko dugo to osećate?
Ne mogu tačno da kažem, deset ili dvanaest godina.
Dejvis, nisam siguran kako da vam kažem.
Hajde, pogledajte sami.
Deo vašeg srca nedostaje. - Šta? Kako se to desilo?
Sudeći po obrascu ujeda,
rekao bih da je gubar. - Jebi me.
Izvinite?
Draga Karen, stalno mislim o detinjstvu.
Kada sam bio bolestan stavio bih glavu u majčino krilo.
Milovala me po kosi.
Poljubila bi mi očne kapke. I zbog tog je sve bilo bolje.
Misliš li da je prekasno za to?
Sad živiš ovde? - Ne. Zar ne treba da si u školi?
Ja sam suspendovan. - Zašto?
Zbog istine.
Radio sam prezentaciju o zbivanjima u svetu.
O našem vojnom prisustvu na Bliskom istoku. - Da? Šta ti znaš o tome?
5 jun.
Tokom rutinske patrole u provinciji Helmand,
Hamer poručnika Dovijaka se zaustavio
da pomogne devojčici.
Na njihovo iznenađenje, imala je 30 kilograma
eksploziva vezanog uz telo.
O, sranje. - Hamer je zahvatio plamen.
Afganistanci su skandirali "Smrt Americi".
Dovijak i jedinica su živi spaljeni.
Zbog tog su te suspendovali?
Čuo sam zvono za večeru.
Imao si lep dan?
Uživao si u malom odmoru?
Menjam muziku, dušo.
Daj, opusti se. Reci mi šta si radio danas.
Bio si sa onom slatkom devojkom?
Sa onom u strukiranim farmerkama?
Znaš, ne mogu svi tako izgledati. Je l` tako?
Da li ste vi zajedno sada?
Razgovarala sam sa direktorkom.
Vidim da je veoma pažljiva i empatična.
Dobra vest, ona dozvoljava da se vratiš već od ponedeljka.
Moraš nekoliko nedelja kod savetnika, ali mislim da si se olako izvukao.
Šta je loša vest? - Šta misliš?
Šta jebote pričaš?
Slučajni prolaznik jede u našoj kući dok je tvoj dečko / šef odsutan,
a ti se hvališ tračem sa lezbačom od direktorke?
Da li bi... Ok? Pusti me bre!
Dejvis je moj prijatelj. Provodimo vreme zajedno jer to prijatelji rade.
Provode vreme.
Tako si providna. - Čoveku je upravo umrla žena.
Pokaži malo saosećanja, govno malo!
Izvini, dušo. Žao mi je.
Tvoja supruga je umrla? - Da.
Kako?
Od povreda glave, u saobraćajnoj nesreći. Možeš li mi dodati so?
Razmišljao sam o onome što si rekao, da ne koristim J-reč ispravno.
Da? Šta si smislio?
Možda si u pravu.
"Jebati" je
odlična reč.
"Jebati" je
odlična reč.
Jebi ga...
Čoveče, to ne izgleda dobro. Ne, ne izgleda.
Ti, glupane.
Prokletstvo, to jebeno boli!
Sranje, da!
Idemo. Gubi se odavde.
Dragi Kris.
Volela bih da razgovaram sa tobom. Nedostaje mi naša prošlost.
Nedostaju mi zagrljaji i poljupci.
Nedostaje mi moj dečak.
Odakle šalješ ovo? - Sanduče na uglu.
Mislila sam da je poslednje stvarno poslednje.
Šta da radimo sa ovakvim kaučem?
Poljubi me! To je dobro!
U redu, slušaj.
Kad ti je poslednji put bilo stvarno stalo do nečega?
Na primer, kad si bio dete. Šta ti je bilo najviše važno?
Trčati brzo. Da. Trkali smo se na asfaltu, na odmoru,
uvek sam bio jako spor.
Bar jednom sam hteo da ih sve pobedim, i oduvam.
Da navijaju za mene, a ne za Rika ili Majka,
i ostale brze drkadžije.
Da. Hteo sam da trčim brže, više od svega.
Mislim, više od brejkdensa.
Da.
Mogu li imati malo privatnosti? - Izvini! Mislio sam da si u školi!
Uzeo sam slobodan dan.
Šta je to?
Ništa. - Da vidim.
Karlov je.
Pucao si iz pištolja?
Na tebe je red.
Hajde da pucamo u nešto. - Kao, šta?
Ne znam. Jelena. - Ne verujem da ih ima ovde.
Vevericu?
Sačekaj malo.
Siguran si da je neprobojna? - Da. Mislim, da jeste.
Spreman? - Da. - Želiš li da odbrojavam, ili?
Ne znam, radi kako hoćeš. - Ok, ja ću da te iznenadim. - Iznenadi me.
Zakočen je.
Da, to, na levoj strani. Da, moraš... okrenuti.
Sranje.
Kakav je osećaj? - Sranje, to!
Boli, ali kao...
To je kao dobar bol. To je kao, nekako...
Iznenađenje!
Ti si sjeban klinac. - Ti si sjeban odrastao čovek.
Nemoj nikada više ovo.
Jebiga! - Previše se trudiš.
Spreman za rokanje.
Hvala, brate.
Izvinite! Gospodine? Izvinite! Gospodine! Imate li zakazano?
Ne, Marti, u prolazu sam. - O, g. Mičel. Izvinite.
Hej, druže. - Dejvis! - Fil je tu?
Da, radi intervju sa kandidatima za stipendije!
Hej, čoveče. Pazi šta radiš.
disanje. Samo ja i voda, i...
Izvinite.
Hej, narode. - Izvinite nas. Dejvis.
Mi smo u sred posla. - Mogu li da sednem?
Zdravo, Margo.
Jesi li dobro? Izgledaš kao da radiš na mešalici.
Stiv. Nabio sam jebeni ekser u taban. Pakleno je bolelo, ali sad je u redu.
Pa, Tod, gde si ono stao? - Da. Ja
izgubio sam nit. Pobedili smo.
O. - U čemu? - Plivanju. Ja sam plivač.
Da li vi plivate? - Znaš, išao sam na bazen
i kada sam ukapirao koliko ljudi piša u bazenu, svakodnevno,
nekako mi se ogadilo. Da.
Ne razumem odakle to.
Taj prezir, to flagrantno nepoštovanje!
Pa, nešto nije u redu, Fil. Cela ova stvar, znaš?
Hoću da uradim nešto za nju, ali ovo jednostavno -Ti se ne osećaš dobro!
Biramo finaliste danas.
Želim to potpisano na mom stolu, do sutra, ili si gotov.
Mi smo gotovi.
Zašto kupuješ to sranje?
Alatke za trgovinu, mladiću.
Kakva ti je to trgovina?
Uništavanje, razaranje.
Mislim, zar nikada nisi poželeo da naprosto razbiješ neko sranje?
Dejvis, ako ti postavim pitanje, odgovorićeš mi iskreno, zar ne?
Mislim, takav si ti, iskren o svemu.
Da, takav sam ja.
Da li misliš da sam gej?
Ne znam, Kris.
Da li ti misliš da si gej?
Ne znam. Mislim, možda da. Mislio sam da mi ti kažeš.
Ok, hajde da to razjasnimo zajedno. Voliš li devojke?
Ne znam. Mislim da je Dženifer Himen lepa. Ona flertuje sa mnom.
Ponekad vidim obris njenog grudnjaka kroz majicu, ali
ne znam da li mi se sviđa, ili imam fiks ideju. - Himen. Zaista se tako preziva?
Da. - Jebeno urnebesno.
A momci u školi? Ima li neki da te privlači?
Možda Endri Vajt. On je junior, zajedno smo na fiskulturi.
Presvlačimo se zajedno. - Gledaš ga kad se presvlačite? - Ne.
Ne mislim da si gej. - Teram sebe da ne gledam. Moram sebi da kažem ne.
Ma ne, to je normalno, znaš. Mlad si, radoznao, to je...
Ponekad zamislim njegov penis u ustima.
To je već nešto drugo.
Onda verovatno jesi gej.
Ili si biseksualac.
Kako bilo, maltretiraće te.
Moj savet ti je, pretvaraj se da voliš devojke sledećih nekoliko godina,
a onda se preseli u grad, znaš?
Ili u San Francisko? Ili čak u Los Anđelos, ako voliš toplo vreme.
Još nešto? - Ne.
Upadaj.
Šta to radimo? - Rastavljamo moj brak.
To.
Jebeno A.
Nije loše. Nastavi.
Sad zadrži. Samo tako.
Ko je to?
Ko, jebiga, još uvek tera karavan?
Ne, želim to, voleo bih ga u kući,
da vidim kako izgleda u biblioteci ili u studiju.
Ne, ni glasa od njega. Advokati istražuju druge opcije. Potpisaće on.
Da li si mu poslala pozivnicu? Ma hajde, dušo.
Dejvis me pokupio posle škole.
Pomagao mi je oko kuće. Kućni poslovi.
Hvala.
Buldožer.
Znaš, možeš kupiti skoro sve na iBeju.
Samo se nadam da ima priručnik.
Hej... sranje.
Priručnik i garanciju.
Bila je tako mlada.
Fil želi da razgovara sa tobom, odmah.
Odmah se vraćam. - U redu.
Zdravo.
Zašto pušite to smeće? Imam nešto lepo.
Ja sam Tod. Da li plivate?
Usuđuješ se dovesti drugu ženu ovde? Večeras?
Fil, nije to što misliš - Kako se jebeno usuđuješ?
Svaki dan se probudim i pomislim, zašto ona?
Trebalo je to da budeš ti!
Potpisano.
Pa, Karen,
mogu li da pipnem vaše sise?
Džulijina majka i ja, i njen suprug,
želimo da se zahvalimo svima što delite sa nama ovo posebno veče.
Vi koji ste imali sreću
da budete deo Džulijinog života,
vi znate kako je divna osoba bila.
Da, sve je u redu. - Predivna duša.
Toliko uspomena.
Ne bih znao odakle da počnem.
Ali znam ovo.
Sve bih to menjao za još jedan minut sa našom ćerkom.
Džulija je budila ono najbolje u ljudima. To je bio njen dar.
Kroz stipendiju fonda Džulija Istvud-Mičel,
taj dar će biti njeno nasleđe.
Predstaviću vam tri mlade osobe
tako izuzetne po svom karakteru i akademskim dostignućima
da nismo mogli izabrati samo jednog stipendistu.
Molim vas, pozdravite naše učenike za prvu godinu: Dženifer Vilijams.
Bendžamin Hauard!
I rekorder u leđnom plivanju Tod Keler!
Hvala.
Izvinite.
Da li vam je rekla da je bila trudna?
Prošle godine. Da li ste znali?
Zašto mi nije rekla?
Znaš li zašto?
Nije bilo tvoje.
Imala je drugog.
Ja sam je odvela da sredi to.
Volela bih da je rodila.
Evo ti povrat. Zadrži kusur.
Dejvis.
Žao mi je.
Kako je on?
Ne govori. Još uvek je na hirurgiji.
Bilo ih je šest, prebili su ga.
Osećam se kao da je sve moja krivica.
Imala sam samo jedan jebeni posao. - Gospođo Moreno!
Dušo? Hej.
Dušo?
Slušaj me. Neću dozvoliti nikome da te povredi ponovo.
Ni ja te neću povrediti.
Želim da budeš ono što jesi.
Čuješ li me?
Ja ću biti bolja, obećavam.
A kada se probudiš, u velikoj si nevolji.
Hvala.
Kako se zoveš? - Majkl.
Znam sve, Majkl.
I to je u redu.
Nadam se da si brinuo o njoj zato što je ona to zaslužila.
Ne znam o čemu pričaš.
Ja sam bio u drugim kolima.
Ja sam,
vozio sam kola koja su vas udarila.
I ja pokušavam da,
pokušavao sam...
Žao mi je. - U redu je, čoveče. - Žao mi je. - U redu je, čoveče.
"Nije moja stolica, nije moj problem." To je tvoja izreka?
Imaš dva minuta.
Hvala što si došao, Fil.
Žao mi je.
Bilo je ljubavi između mene i Džulije.
Samo se nisam brinuo za to.
Mislim da je stipendija
to je dobro. Mislim da je to dobro. Ja to razumem.
Ali ja želim da uradim nešto drugo za nju.
Pitam se da li
ti želiš biti deo toga.
Mogu li? - Samo napred, sedi.
Dragi Dejvis. Hvala na pismu.
Ja se oporavljam polako ali sigurno.
Uprkos batinama moram da kažem, da je dobro biti ja.
Uzgred, mama je ostavila Karla, tako da znaš.
Deset! Devet! Osam!
Imam mali poklon za tebe. - Sedam! Šest! Pet! Četiri!
Budi na doku 64 u subotu, tačno u 11:00 sati.
Tri! Dva! Jedan!
Veruj mi.
To!
P.S. Jebi se.