Mogu li dobiti još jednu šalicu kave, molim vas?
Hej! Mogu li dobiti još kave, molim?
Gdje si pošla?
Oprostite...
Kučko...
'Alo!
Ima li ovdje koga?
Gospođo? Gospođo!
Hej!
Što koji kurac...?
Dean? Dean!
Rekla sam ti da će te šutnuti odavde ako nastaviš sa spavanjem.
Oprosti...
Neće se dogoditi opet, ok?
Ok...
-
- Nancy! - Hej Chrissy, možeš sjesti gdje god želiš.
Zapravo... došla sam da se nađem sa Deanom.
- Oh... tamo je. - Hvala.
- Čovječe, izgledaš kao da nisi... - Kao da nisam spavao 3 dana?
Dean, što se događa?
- Pa, hoćemo li završiti ovo? - Ja sam pun, neću da se prežderavam.
Pazi, evo ti djevojke...
- Zdravo. - Ćao.
Mogu li još nešto da vam donesem, momci?
Ne... mislim da smo završili. Samo nam daj...račun.
Jel' to jedino što ćeš joj tražiti da ti da?
Seronjo.
Što? To su Chriss i Dean.
Ok...
Idemo.
Idemo odavde.
Što mu bi?
Jesse je popizdio jer ga je Chriss ostavila.
Nisam ni znala da su zajedno.
Misliš li da mogu da zadržim ostatak?
Da... vidi...
Oprosti zbog kaosa... ti momci su...
Razumijem.
Umoriš li se ikada da radiš ovdje svakog vikenda?
Umoriš li se ikada da dolaziš ovamo svakog vikenda?
Quentin! Ideš ili ne?
Oprosti za to.
Pobrini se i za ovo.
- Vidjet ćemo se! - Vidimo se!
Slušaj... možda treba da porazgovaraš sa nekim.
Već jesam.
I on smatra da svi moji problemi potiču iz moje prošlosti.
Počeli smo da pročešljavamo moje djetinjstvo...
i tada su počele.
Što je počelo?
Nekakve noćne more...
Noćne more?
Čekaj, ne možeš da zaspiš?
Mogu da zaspim...
...ali ne želim.
Ok Dean, slušaj me:
to su samo snovi.
Ok? Nisu stvarni.
Ovi snovi...
su stvarni.
Nisu.
Stvarni su!!!
Oh, oprosti... žao mi je...
Ne ne, u redu je, sve ok, samo ću...
...otići da se očistim. Ok je. U redu je.
Ti nisi stvaran... ti nisi stvaran!
Sad jesam.
Dean, što to radiš?
Dean prestani! Dean...
Dean, što...!
STRAVA U ULICI BRIJESTOVA
Tragedija nas može zatresti iz temelja...
ali nas može i ujediniti u zajedničkom tugovanju.
Danas nas je okupio i ujedinio tragičan gubitak mladog čovjeka
sa toliko života pred sobom.
Pomolimo se.
Bože, ti koji možeš pretvoriti sjenu smrti u svjetlost novog dana...
Dok stojimo ovdje spremni da predamo Deana u tvoje ruke...
...i moć, i slavu, za vijek i vjekova... amen.
Hajdemo dušo.
Gotovo je.
Hajde da im se javimo.
Gwen... zdravo. Kako si?
- Prošlo je dosta... - Da. Ali pod ovakvim okolnostima...
Nancy, ako ti treba netko sa kim ćeš da popričaš...
U redu sam. Hvala.
Ja sam na u kriznom centru na potkrovlju škole, znaš gdje mi je ured, zar ne Nancy?
Da.
- Idemo. Idemo sad. Čuvaj se. - Dobro je vidjeti vas.
Znala si Deana tada...
Isuse, to jesam ja. Ali ne znam otkud na toj slici.
Nisam srela Deana do srednje škole.
Hajdemo.
Dean je rekao nešto pred samu smrt.
Molim te... ne čini to.
Rekao je: "Ti nisi stvaran."
Ponavljao je to iznova, i iznova.
Imaš li bilo kakvu ideju što mu to znači?
Ne.
Nemam.
Tko zna što je, Dean je bio na hrpi lijekova i...
Jesse... ono što se dogodilo...
bilo je kao da ga netko na to primorava,
ali nikoga nije bilo.
Jesse, moraš mi vjerovati.
Chriss, bilo je kasno, a ti si bila uplašena.
- Tvoj um se igrao sa tobom. - Ja ti vjerujem.
Stvarno?
I ja sam vidjela...
- Vidjela sam... - Ništa ti nisi vidjela.
Ti nisi bila tamo - Chriss jeste.
Već je dovoljno sjebana, i ostavi je na miru.
Nemaš ti pojma što sam ja vidjela.
Idemo kući.
- Ćao. - Ćao.
Hej mama...
gdje su sve one moje slike iz djetinjstva?
Nisu ovdje.
Ah, tko zna? Vjerojatno su popakovane i odnijete u garažu. Zašto?
Zato što sam danas na sahrani...
vidjela sliku Deana i mene kad smo imali možda... pet godina, ali,
ja se ne sjećam da sam poznavala Deana prije srednje škole.
Tko bi se sjetio što je radio sa pet godina?
Zašto ne spakiraš to natrag? Večera je skoro gotova.
Laku noć, dušo.
Sjećaš se mene?
Chriss, jesi li dobro?!
Što je to?
Oh, ništa.
Samo... običan crtež.
Jesi li dobro?
Jesam, dobro sam.
Jesi li ti dobro?
Jesam... mislim, znaš već...
Znaš, ako ti nekad zatreba netko... samo da pričaš sa nekim, ja...
mislim, siguran sam da imaš tisuće drugih za razgovor, ali ako poželiš sa nekim da pričaš...
Hvala.
Quentin! Zakasnit ćeš na tren, prijatelj. Hajde, idemo!
To je moj otac...
Znam.
Perikle je rekao Atinjanima, da se svi okupe na kapiji grada
dok njegove pomorske trupe sređuju Spartance sa mora.
Bila bi to spora, ali sigurna pobjeda. Spartanci nikad ne bi prešli zid Akropolja, po Perikleovim tvrdnjama...
Ali ono što nije razmotri je da bi kuga... na kraju udarila...
Otvorite knjige na strani 84.
Da bi stvari bile još kompliciranije, Spartanci su bili naoružani raznolikim oružjem.
Ne ja od njih su čak bila i improvizovana.
I nisu oklijevali da pokolju sve one koji...
...čak i malu djecu.
Probudi se... probudi se, probudi se, probudi se...
Stvarno ne bi trebalo da spavaš na satovima.
Zdravo, Chriss...
Tko... si ti?
Izgledaš jednako prelijepo...
...kao i uvijek.
Nemaš razloga za brigu.
Ovo neće boljeti...
ni na jedan... sitan...
trenutak!
Jeste li dobro, gospođice Fowles?
Oprostite...
Chriss!
Ruffus...
Ruffus, što to radiš?
Što radiš vani? Hajde.
Ruffus...
Hajde.
Hej! Moram da letim za London, koliko večeras.
Ok.
Bit ćeš ok?
Da, dobro sam.
Bit ću dobro. Sretan ti put.
Samo brinem za tebe.
Probaj da se naspavaš, hoćeš?
Zvat ću te čim sletim.
- Volim te! - I ja tebe...
Isuse, Jesse!?
- Što kog đavola tražiš ovdje? - Hoćeš li me pustiti unutra?
Da, uđi.
Ok, znam da sam bio sroljo, i da sam bio ljubomoran, i sjeban...
Ali... Dean je bio i moj prijatelj.
Hoćeš li mi molim te reći što se to dogodilo?
Imam te snove.
I bojim se.
Mislim da ih je i Dean imao.
Chriss, slušaj. Svi mi...
Znam što ćeš reći.
Ali sad svaki put kad sanjam...
uvijek vidim tog čovjeka.
I on je...
on je ispečen, i...
istopljen.
I uvijek pokušava da me napadne sa tim...
...noževima na prstima.
Što?
Oh, Bože...
Mi sanjamo isti san.
- Chriss, to je nemoguće... - Moguće je!
To je samo san, u redu?!
Oh Bože... tako se plašim.
Samo želim da zaspim, a ako zaspim ubit će me, kao Deana.
Možda treba samo da prestanemo da pričamo o tome, može?
Ako pričamo o tome, mislimo o tome i sanjamo ga ponovno.
Pogledaj me.
Hoćeš li ostati sa mnom?
Naravno da ću ostati s' tobom.
Ruffus!
Ruffus, ulazi unutra!
Ruffus!
Oh, sranje...
Ruffus, dođi ovamo dečko!
Dođi!
Ruffus!
Upravo sam ga gnjavio...
Pomozi mi, molim te! Pomozi mi!
DOBRODOŠLI U PREDŠKOLSKO!
Hajde...
Hajde!
Moramo se sakriti!
5, 6, zgrabi raspeće...
4... 3... 2.... 1.
Spremna ili ne...
ja dolazim.
Jesse!
Jess!
NAŠAO SAM TE!
Chriss! Što ti je?! Hej! Hej! Chriss!
Chriss! Probudi se!!!
Oh, Bože moj...
Budi se!
Sranje...
Oh Bože...
Jebem ti...!
Dobro, dobro, dobro...
Hej ti! Stani tu!
Dušo...
Nancy!
Da?
Gluvo je doba. Trebalo bi da pođeš na spavanje.
U redu, hoću.
- Sad. - Hoću.
Nancy...ja sam! Ja sam!
Hej, hej! Samo me saslušaj, ok?
Što ti se dogodilo?
Čija je krv svud po tebi?
Saslušaj me. Molim te.
- Bio sam sa Chriss... - Što si joj napravio?
Ništa joj nisam napravio, to pokušavam da ti kažem!
Slušaj me, nešto se događa, ok?!
Reci mi što se dogodilo Chriss...
Nešto je ubilo u snu.
Što?
O čemu pričaš?
Ne pretvaraj se da ne znaš, jer znaš. Rekla si to na sahrani.
Netko pokušava da nas ubije u snovima.
Zašto stalno čujem tu pjesmu?
Kakvu pjesmu?
Jedan, dva...
Freddie dolazi po tebe.
Freddie?
To mu je ime, i on nam je u glavama Nancy.
To je nemoguće.
- Nancy! - Sranje.
Moramo da zaustavimo ovo.
- Kako? - Ne znam.
Samo... nemoj da zaspiš.
Ako umreš u snu, mrtva si za stvarno.
Sranje.
Policija! Ne mrdaj!
Na zemlju!
- Nisam ništa napravio! - Dolje!
Slušajte me, nisam ništa napravio, kunem se!
- Molim vas! - Dolje!
Volio sam je, čovječe! Nisam je ubio!
Nisam ništa napravio! Prestanite!
- Nisam je ubio! Znaš to! - Začepi jebenu gubicu!
Diži se!
Tjeraj ga odavde!
Osumnjičeni je priveden.
Nancy! Ti znaš! Ti znaš!
Otvori četvorku!
- Halo? - Zdravo, Nancy ovdje.
Hej.
Rekao si da te pozovem ako mi treba razgovor.
Jesam.
Chriss je mrtva.
Ostani budan... ostani budan.
Tišina!
Daj jebote, prekini.
EFEKTI INSOMNIJE NA SVAKODNEVNI ŽIVOT
GUBITAK SNA: PSIHOZE I MENTALNI POREMEĆAJI
RIZIK OD OBOLJENJA I LUDILA
Noćne more?
Da.
Freddie?
Otvori četvorku!
Ustaj!
Roditelji su ti izvukli kauciju.
Jesse!
Pomozi mi.
Dođi ovamo...
Chriss!
Oh moj Bože!
Ne.
To sam samo ja.
Što hoćeš od mene?
Ne znam točno, Jesse. Da li bi mogao da vratiš vrijeme?
ODGOVORI MI!
Ne.
Možeš li da vratiš mrtve u život?
Ne.
Nisam to ni jebeno mislio...
Ne!
Zašto vrištiš?
Još te nisam ni posjekao.
Nisam to napravio! Otvorite mi ćeliju! Pustite me odavde!
Pustite me iz jebene ćelije!
Jesi li znao...
da nakon prestanka rada srca mozak radi još sedam minuta?
Pa imamo još šest minuta da se igramo.
Jesi li dobro?
Jesam, samo sam stvarno iscrpljena.
Evo...
Što je to?
Gemarol.
U osnovi... ubrzava i vraća ti metabolizam u doba od 15 godina.
Ne, ne hvala.
Nancy ako te uhvati san, ovo je... jesi li sigurna?
Da, da. Dobro sam za sad.
Nisam znala da si religiozan.
U nešto se mora vjerovati, zar ne?
Što ovo traži ovdje?
"Gnevni Frulaš Iz Hajmlina".
To je priča o čovjeku koga je izdao cijeli grad,
a on se sveti tako što im uzima svu djecu.
I ja stalno sanjam djecu.
A sanjam i školu.
To mora da znači nešto.
Ali mi nismo zajedno išli u školu do šestog razreda.
- Najebali smo ga. - Kako to misliš?
Kažu da je okidač za košmare vjerovanje da sanjar nema kontrolu, i to je uzrok insomnije.
Nakon 70 sati nespavanja, insomnijak će doživjeti mikro snove.
Njegov mozak će se ugasiti na tri sekunde, radi samoakomulacije, što u osnovi znači da...
sanjaš, ali ne znaš to...
čak i ako si budan.
Nakon toga kažu da mozak umire, i tijelo upada u komu.
Vječni san.
Nancy!
Da?
Ćao.
Gdje si bila?
Bila sam u knjižari.
Ok, pa... nisam znala gdje si.
I, osjećala sam se... zbog svega što ti se događa sa drugarima...
Mama... jel' ja to osjećam nekakvu povezanost između Chriss...
i Deana i Jessea...
ili Quentina? Kao recimo da smo zajedno išli u školu kao djeca, ili tako nešto?
Ne, a da mi je u sjećanju.
Jesi li znala čovjeka po imenu Freddie?
Ne bih rekla.
Ok.
Laku noć.
Zdravo, ovdje Gwen.
Nancy počinje da se sjeća.
Dušo, jesi li dobro?
Da, u redu sam, mama.
Dobro. Idem ja da spavam.
Ok.
Zdravo, Nancy...
Potpuno odrasla.
Ti si samo noćna mora.
Tako je.
Nitko ne može da dokaže da sam ikad bio tu.
Tko si ti?
Ne sjećaš se?
Moraš se sjetiti.
Bila si mi prva.
Bila si moja...
...mala Nancy.
Nisam te nikad upoznala.
Oh, jesi.
U svojim snovima.
Mirišeš drugačije.
Nancy, sredio ga je. Jesse je mrtav.
Uro je u snu.
Vidjela sam ga.
Zaspala sam i vidjela Fredija.
U redu, dolazim odmah.
Ok.
Tata, otišao sam kući kod Nancy.
Ostaje nam predškolsko. Vidio sam ga na drugom kraju grada, zatvoreno prije mnogo godina.
Ne mogu da nađem slike.
Čekaj, dođi ovamo.
Nacrtala sam ovo poslije onog sna.
Ne znam... nikad je ranije nisam vidio.
Kako je čovjek koga sanjamo uopće povezan sa našom školom?
Ne znam.
Ali znam da moja majka nešto krije.
Ovdje nema ničega.
Pomozi mi.
Što je to?
Svi smo tu.
Chriss, Jesse, Dean...
Tu sam ja, i ti... što...
Što to radite?
Nancy, što se događa?
Daj mi sliku.
Ne shvaćam...
Rekla si...
rekla si da jedni druge nismo poznavali.
A svi smo na ovoj slici. Išli smo u školu zajedno.
Daj mi sliku.
U redu je.
- Zašto si me lagala? - Nisam lagala!
U rukama mi je, zašto si me lagala?!
- Nemoj više da me lažeš! - Ne lažem te!
Ne lažem te! Nisam htjela da kroz život ideš sa ovakvim sjećanjem!
Nisam htjela da se sjećaš, htjela sam da zaboraviš!
Da se sjećam, čega?
Što se dogodilo u tom predškolskom?
Postojao je čovjek...
u predškolskoj ustanovi.
Zvao se Fred Krueger.
Bio je baštovan.
Živio je u podrumu škole,
a vi ste djeco, bili njegov život.
Isprva nismo željeli da vjerujemo...
Spremni ili ne...
Djelovao je tako nevino.
A ti Nancy...
Što to crtaš?
To je tako dobro.
...bila si mu omiljena.
Znaš, imam i ja neke crteže, ali su loši. Hoćeš mi pomoći da ih popravim?
A onda smo počeli da primjećujemo neke stvari.
Da, i ponaša se malo čudno u posljednje vrijeme.
Vodio nas je u tajnu pećinu...
U redu je. Sve je u redu.
A zašto jednostavno niste pozvali policiju?
Napustio je grad i prije nego što smo uspjeli da se suočimo.
Nema ga, više te ne može povrijediti.
A snovi koje sanjaš su...
potisnuta sjećanja...
na izuzetno užasna vremena.
Nadam se da si u pravu.
Moramo pronaći drugu djecu sa ove slike.
Ne vidim razloga.
Quentine, nema logike u ovoj priči, mora da ima još nešto pored toga.
Čuo sam što je tvoja mama rekla, o tom sjebanom sjećanju.
- Što ako griješi?! - Plaše nas, živimo sa njima, ali su ipak samo sjećanja.
Kako to znaš?
Sjećanja te ne ubiju.
Quentin, upadaj u kola.
To je moj otac, moram da idem.
- Moramo da uradimo nešto... - Moramo da prestanemo!
Ovo je ludilo. Poslušaj samu sebe.
Oprosti.
Hoću da idete na 4 zamaha, 200 metara, leđno, i ženski stil!
Quentine, želim da se smiriš, da se probudiš i odradiš svoje.
Idemo.
U redu momci, priđite, idemo! Na ivicu!
Zauzmite pozicije!
ATLETSKA ZVIJEZDA UMRLA U SNU
POGINUO U SAOBRAĆAJCI
Obavezno radite nogama pod vodom!
Napravite okret, i brzo izađite iz vode!
Prvo se dobro odgurnite od zida!
Dobro momci, uradit ćemo 8 x 300 za zastojem na 1 - 4- 8...
U redu, izađite. Spremite se momci, idemo.
Priđite!
Zauzmite pozicije!
Hajde, samo naprijed, idemo!
Čekajte!
Krugeru! Izlazi zmijo!
Otvori ova vrata Krugeru!
Što mislite da sam napravio?! Ništa nisam napravio?!
Otvori jebena vrata!
Što mi to radite?!
Pazi da ne pobjegne sa stražnje strane!
Stanite!
Što to radiš?
Ne, ne, ne... ovo nije pravi način.
- Moramo da... - A koji je pravi način?!
Da nam djeca stoje pred hrpom ljudi i pričaju im što se dogodilo?
- Ovo nije način... - Ovo je pravi način!
Ovo ti je za mog sina!
Predaj se Krueger!
Jesi li dobro?
Idite po sestru!
Diši, diši... hajde, samo diši.
Samo se opusti. Hajde, hajde...
"Ponovno košmari. Čovjek spaljenog lica."
Imao sam još jedan noćna mora sinoć.
Neki ispečeni čovjek sa prugastim džemperom je pokušao da me ubije.
Ovoga puta sam trčao u suprotnom smjeru i završio ispred obdaništa.
Probudio sam se prije nego što sam uspio da ispitam, ali mora da nešto znači.
Ovaj put me ujurio u predškolsko.
Pobjegao sam i utrčao u podrum.
Ali imam utisak da me je tamo i htio... kao...
da traži da pronađem nešto.
Počeo sam da sanjam otvorenih očiju...
i ne mogu više da razlučim da li je stvarno.
Nisam spavao 3 dana.
Ako zaspim - sanjat ću.
Ako sanjam - mrtav sam.
Ima li još nekoga kome se ovo događa?
Može li mi netko... pomoći?
Molim vas?
Svi su mrtvi.
Znam što se dogodilo Frediju.
- Ubili ste Kruegera. - Odakle ti to ime?
Gonili ste ga...
stjerali ga u ćošak, i živog ga spalili. Proganjali ste ga!
Nismo ga uopće progonili.
- Štitili smo ga. - Od čega?!
Od njega, i onoga što vam je napravio!
- Onoga što ste nam rekli da je napravio. - Imali smo 5 godina!!!
Rekli bismo bilo što!
Zašto niste otišli u policiju!?
- Bili ste tako mali. - A ono što smo rekli da je radio...
ta pećina...
Jeste li je ikada pronašli?
Ne.
Kako znate da je bio kriv?
Oh moj Bože...
Ubili ste nevinog čovjeka...
Ne prođe mi ni jedan dan da ne pomislim na to što se dogodilo te noći.
Dobro. Bar si toliko zaslužio.
Kad budeš odrastao, i imao svoju djecu...
nadam se da nećeš osjetiti kako je kad ne uspiješ da ih zaštitiš.
Ne dohvatj me.
Slušaj me.
Što se svih ovdje tiče, Fred Kruger nikad nije ni postojao.
Quentine, čekaj!
- Što je?! - Uspori!
- Stani! - Zbog nas je ubijen!
Zbog naših priča, naših laži...
- A što ako možemo da ga zaustavimo? - Što ako ne možemo?
Što je sa vrtićem? Marcus je rekao da Freddie želi da pronađe nešto.
U redu.
Nancy...
Zar nećeš da visimo, Nancy?
Što to radiš?
Upravo sam vidjela Chriss... u vreći za leševe.
Predugo si budna...
Imaš mikrosnove. Idemo.
Da nađemo to predškolsko.
Što radimo ovdje?
Treba nam još pilula.
Možete li mi napuniti ovu bočicu, molim vas?
Za ovo... izgubili ste pravo.
Morat ću da zovem doktora za ovo.
Nemam vremena da zovem doktora. Slušajte...
Slušajte, navučen sam na ovo od 15-te...
Sve je u redu. Samo idite, napunite je.
Čak i ako je par, značit će mi par.
Ne, ne mogu. Žao mi je.
Quentin!
Samo je napuni...
Ne.
Quentin!
Probudi se! Krvariš...
Njegov džemper...
Ovdje je.
Gadno si posječena.
Idemo u bolnicu...
Hajde.
Dušo?
Oh, draga... što se dogodilo?
Tko ti je to napravio.
Prestani mama, znaš ti tko je.
Znaš tko je.
Srce...
Ok, kako smo?
Dat ću ti nešto da te prođu bolovi.
Odmah ćeš zaspati.
Ne, ne, ne želim to.
Ne želim je mama. Ne želim!
U redu je.
Ne mama! Ne želim! Neću! Ne smijem!
Ovo te možda malo bocne...
- Ne, ne, ne! - Ok, ok!
Gdje je Quentin?!
Možemo li popričati u hodniku?
Ne idi! Ne idi mama! Ne!
Vaša kćerka mora pod sedative, ali ja joj ne mogu ništa bez vaše dozvole.
Ja.... samo želim da se oslobodi bolova.
Dobro, potpišite ovo.
Bit će joj dobro.
Sjajno.
- Hvala ti. - Dobro si? - Da.
Što je to?
- Adrenalin. Održat će nas budnima. - Gdje si ga nabavio?
Ukrao sam ga od sestre u bolnici.
Ne možeš tek tako to da uzmeš. Nemaš pojma što će da ti uradi...
Znaš, mislim da je to trenutno moja briga. Hoćeš malo?
Jesi li dobro?
Da, dobro sam.
Idemo.
- Koliko još? - Skoro smo stigli.
Hoćeš li mi pričati da ne zaspim?
O čemu bi da pričamo?
Ne znam.
Koja ti je omiljena boja?
Plava.
Kad već pričamo, u posljednjih par godina sam te nebrojeno puta pozvao van, nisi se pojavila.
Ne znam da li si primijetio, ali nije da se baš uklapam...
Slušaj, ako preživimo u narednih par sati,
izvest ću te na pravi sastanak.
A što ako kažem "ne"?
Možda treba da to prespavaš...
- Dobro si? - Jesam.
Vidio sam ga.
Bio je točno tamo.
Moramo da idemo.
Hajde.
To je to.
To je škola.
Dobro si?
Više ne znam što je stvarno...
Hajde.
Kreni za mnom.
Daj mi upaljač.
Ok, sad mogu tu. Što sad?
Jer ja se ne sjećam ničega!
Ovo mora da je njegova soba.
Ok, doveo nas je ovdje sa razlogom.
Ovo je definitivno njegova soba.
Quentin...
Nešto je tamo iza.
Već sam bila ovdje.
Ako znaš da čuvaš tajnu, odvest ću te na posebno mjesto.
Što je tu?
Što je na tim slikama?
Sve su tvoje.
- Hoću da ih vidim. - Ne.
Pogriješili smo.
Ne progoni nas zato što smo slagali.
Progoni nas jer smo rekli istinu.
Doveo nas je ovdje da nam pokaže što nam je napravio.
Jebem ti!
Sve ti jebem!
Što hoće od nas?! Nikad neće prestati!
Znam što treba da uradimo.
Hajde.
Mora da postoji drugi način.
Možemo da sjedimo ovdje, ne radimo ništa i umremo.
Ja bi trebalo to da uradim.
Ja sam jedina izvukla ovo od njega.
Što ako sam jedina koja može da ga izvuče van?
Nancy, ne mogu ti dati da zaspiš. Nećeš se probuditi.
Znam da nećeš dopustiti da se to dogodi.
Budi me kad vidiš da se borim.
Moraš vjerovati u nešto.
Bit ću tu kad se probudiš. Uspjet ćemo.
E, jebi ga.
Ne možeš je spasiti!!!
Pocjepaću te...
Krueger!
Došla ti je djevojka.
Brzo ću ja.
Mala Nancy.
Sad kad si me dozvala... čega bi sljedećeg da igramo?
Jebi se!
Uuuu... zvuči zabavno.
Mada je to malo brzo za mene.
Može li prvo malo predigre?
Ne... ovo nije stvarno.
Stvarno je.
Ja sam stvaran.
E, ovo ja zovem snom.
Ova haljina...
oduvijek mi je bila među omiljenima.
Sjećaš li se toga Nancy?
Naravno da se sjećaš.
Sad se sjećaš svega.
Zar ne?
Tvoja me sjećanja sada napajaju.
Ne, molim te nemoj.
Tvoja usta kažu "ne"...
ali ti tijelo kaže "da".
Ne okreći se od mene. POGLEDAJ ME!
Pogledaj što si mi napravila!
Sad je vrijeme da se poigramo.
Zabavljaš li se?
Nevaljala cura...
Ne možeš me povrijediti.
U mom si svijetu.
I nemaš dopuštenje da odeš.
To je glazba za moje uši...
Hoću da se probudim!!!
Ne možeš se probuditi...
Morao sam te održavati budnom dovoljno dugo,
da kad konačno zaspiš... nikad više ne ustaneš.
Probudi se, Nancy! Budi se!
Bit ćeš ovdje veoma dugo.
Nancy, molim te!
Nisi valjda stvarno mislila da te tvoj dečko može probuditi?
Molim te ne radi ovo!
Molim te!
Ja sam ti dečko sad.
Nancy, vrati se!
Molim te, probudi se! Obećala si!
Lijepo spavaj.
Quentin, hvataj ga!
Umri! Umri skote jebeni!
Dobar pokušaj Nancy... a sad, dopusti da nastavim.
A što ti prosto, jebeno ne umreš?
Boli, zar ne?
Zato što si sad ti u mom svijetu, kučko!
Čekaj...
Nema traga tijelu nigdje!
Hej, Quentine...
Noćna mora je završena.
Sad idi pravo u krevet, ok?
Da.
Hej mama...
Znam da si samo pokušavala da me zaštitiš.
Hvala ti.
Samo mi je drago da si na sigurnom.