Tiedätte, että kommunismi on vapaan maailman pahin vihollinen.
4. kesäkuuta 1953 räjäytettiin lämpöydinpommi Nevadassa.
Kestävä avioliitto on hienoimpia asioita maailmassa.
Tässä tulee Connie Francisin uusin hitti God Bless America.
Hei, poika...
Älä koske autoon.
Jos olisin heti lähtenyt sieltä, tätä ei olisi koskaan tapahtunut.
Sinun pitäisi olla koulussa.
Jäin sinne, ja se muutti kaiken.
Paljonko tämä maksaa? - Tämäkö?
Saat jakaa lehtiä vielä 50 vuotta.
Paljonko se tekee? - 3500. Ala painua täältä!
Jos maksaa käteisellä, saako silloin alennusta?
Nämä ovat minun rahojani. - Lopetajo.
Vaikka hän olisi murhannut vanhempansa, Mickey haluaa myydä.
Lopettakaajo!
Saat viisi minuuttia aikaa selittää. Sitten soitan poliisille.
Olen George Devereaux, 15 vuotta, ja asun perheeni kanssa.
Äiti tuli kotiin päivää aikaisemmin kuin piti.
Rouva Devereaux! Eikö teidän pitänyt tulla huomenna?
Hieno nainen ei koskaan tee niin kuin häneltä odotetaan.
Vanhempieni suhde ei ollut ongelmaton.
Voi helvetti! - Totta tosiaan.
Isä on muusikko. Yleensä hän pukeutuu paremmin.
Hänen taiteilijanimensä on Dan Devereaux, oikeasti Dan Hamilton.
Hän tulee Pariisista. Texasista, ei Ranskasta.
Hän on ansainnut paljon rahaa kappaleellaan My One and Only.
Miten ironinen nimi kappaleelle.
Isäni on artisti. Kaikkineen mitä siihen liittyy.
Kaksi minuuttia, Dan! - Tulen ihan kohta.
Isä improvisoi paljon.
Äiti taas käyttää paljon aforismeja.
Puheenparsia.
Esimerkiksi...
Tyylikäs sisääntuloja poistuminen ovat tärkeämpiä kuin itse asia.
Ei tarvitse nousta ylös. - Asia ei ole niin kuin luulet.
Niinkö? Miten se sitten on?
Danny! - Vaimoni ei ole idiootti, Sherry.
Se oli ystävällisintä, mitä olet sanonut aikoihin.
Voin auttaa sinua.
Tuo väri ei sovi sinulle. Näytät ihan huoralta.
Niinhän sinä oletkin!
Mitä oikein teet? - Aion jättää sinut.
Lopeta, et kuitenkaan jätä minua.
Ei kannata panna vastaan pelkissä alushousuissa.
Jäät alakynteen. - Anteeksi, kulta.
Tiedät, ettei se merkitse mitään. - Ei millään pahalla, Sherry.
Älä viitsi, kulta! Ole realistinen.
Missä asuisit? Mitä tekisit?
Missä passini on? - Hyyä on. Häiyy sitten!
En tarvitse sinua. Tuhlaat vain kaikki rahani.
On siis helpotus, kun lähden. - Entä pojat?
Georgeja Robbie. Muistatko heidät?
Missä he ovat? - Koulussa, rouva Devereaux.
Otan heidät mukaani. - Mitä aiot tehdä heille?
Kasvatan heidät. En voi jättää heitä kenellekään sinun kaltaisellesi.
Et ole hyyä äiti. - Rakastan lapsiani.
Niin minäkin, mutta olen tosi huono isä.
Bernice! Olenko huono äiti? - En pysty vastaamaan siihen.
Muttajos ollaan rehellisiä...
Siinä näet. - Ota vain lapset. En välitä siitä.
10 minuuttia myöhemmin äiti tuli hakemaan meitä koulusta.
Poikanne eivät käy tätä koulua, rouva Devereaux.
Eivät tietenkään.
Anteeksi, herra Connors.
He käyyät... - Radfordia.
Niinhän se oli. He käyyät Radfordia.
Missäpäin se on?
Veljeni Robbie näytteli Lady Macbethia.
Mukavaa, että olemassa on yhä herrasmiehiä. Kiitos!
Näyttelikö hän Lady Macbethia?
Shakespearen aikaan miehet näyttelivät kaikkia rooleja.
Tiesin sen.
Siinä kaikki, mitä täällä oli. - Korut myös.
Mikä tuo on?
Otan sen myös. - Siinäkö kaikki, rouva Devereaux?
Siinä kaikki. Kiitoksia.
George... Ota nämä rahat ja mene ostamaan auto.
Miksi? Missä isä on?
Asia kerrallaan. Tarvitsemme auton.
Minkä merkkisen? - Sellaisen, josta pidät.
Jaguar! - Erinomainen valinta, kuten aina -
mutta tarvitsemme jotain käytännöllisempää.
Miten olisi Cheyy? - Ehkä ei aivan niin käytännöllistä.
Siksi olen täällä. - Se ei ole niin helppoa kuin luulet.
Mikä on ongelmana, George? - Istukaa, rouva Devereaux.
Kiitos, Fred.
Saanko sanoa Fred? - Tietenkin.
Paljonko auto maksaa? - 3500.
Anna rahat hänelle. - Ei se mene niin.
Mitä tarkoitat? - Tarjoatte pienemmän summan.
Sitten aloitamme kaupankäynnin. - Hyyä on...
1000 dollaria.
Tämähän on hauskaa.
Mitä nyt?
Se oli liian vähän, äiti. - Ehdottakaa vaikka 2500.
Hyyä on... 2500.
Ei. - Miten niin "ei"?
Itsehän sanoitte niin. - Voitte saada sen 3300:lla.
En voi myydä sen halvemmalla. - 2700.
3275.
2950. Muuten lähdemme täältä nopeammin kuin kissa sateesta.
Mitä isä sanoo tästä?
Isäsi on pettänyt meidät. En halua puhua enää hänestä.
Etkö voi palata minun isäni luo? - Se olisi luonnotonta.
Lapsi tarvitsee isäänsä. Kysy keneltä tahansa psykiatrilta.
Siksi on olemassa puhelimia. - En aio tulla mukaan.
Kuka sitten ajaa? - Robbie voi ajaa.
Se ei käy. - Olen liian herkkä.
Olet liian tyhmä. - George!
Sinä saat ajaa. - Se ei olisi sopivaa.
On 1953. Naiset saavat äänestää, tupakoidaja käydä itse vessassa.
Puhut levottomia. Sen täytyy olla isäsi syytä.
Upea auto.
Tulen mukaan vain siksi, että palaamme viikon kuluttua.
On lääkkeen aika. - Ota lääkkeesi, George.
Ei se oli minun lääkkeeni. - Viis minä siitä!
Ottakaa se, niin pääsemme lähtemään.
Näkemiin, Bernice. Minun tulee ikävä sinua.
Onko sinulla viime hetken neuvoa? - Älä unohda käsijarrua.
Tapat meidät vielä!
Isä saisi opetuksen, vaikka mejoutuisimme kärsimään.
Sain ajaa tunnin ympäri kaupunkia oppiakseni enemmän autolla ajosta.
Se ei ollut paljon.
Neula melkein upposi minuun! - Mikäjarrutus!
Olet luonnonlahjakkuus! Voimme lähteä matkaan.
Minne suuntaamme? - Bostoniin.
Kauanko olemme siellä? - Ikuisesti, toivottavasti.
Mitä teemme Bostonissa? - Aloitamme uuden elämän.
Meille tulee hauskaa siellä!
Julie Harper asuu siellä. - Bette Davis syntyi Bostonissa.
Boston on tyylikäs kaupunki. Siellä on museoita, yliopistoja...
Teekutsuja. - Aivan niin.
Anna mennä, kultaseni! - Kaasu pohjaan, George.
Mitä teit? - Katsoin taustapeiliin.
Älä koskaan katso siihen, kulta. Ei ole väliä, mitä takanamme on.
En ymmärrä niiden tarkoitusta. Katso eteenpäin ja unohda ne.
Ymmärrätkö? - Kyllä, rouva.
Matkan aikana suunniteltiin tulevia seikkailuja.
Hartfordissa äidin innostus laantui.
Perillä hän varmasti katuisi -
ja pyytäisi minua palaamaan New Yorkiin.
Mutta hän ei tehnyt sitä.
Asumme täällä Julien tuloon asti. - Eikö tämä ole hieman...
Hieman mitä? - Eikö meidän pitäisi säästää?
Ei tietenkään. Mikä kauhea ajatus.
Anteeksi! - Hyyänen aika!
Miten teidän kävi? - Anteeksi.
Sehän on Ann Devereaux! - Wallace McAllister!
Wally on eronnut. Hän on kerran kosinutkin minua.
Kun kieltäydyin, hän yritti tappaa itsensä. Onnistumatta tietenkin.
Hän ansaitsee toisen tilaisuuden. - Niin kai sitten.
Miltä näytän, Robbie?
Yritän löytää tasapainon Dorothy Malonen ja Donna Reedin välillä.
Kokeile tätä. - Luotan sinuun.
Olet varsinainen saalistaja. - Menemme vain syömään.
Muistutat merikrottia, josta luimme. - Älä koskaan vertaa naista kalaan.
Tai mihinkään, millä on suomuja. - Koeta tätä.
Ne ovat täydelliset!
Olemme uusia täällä, ja Wallace voi auttaa meitä tutustumaan ihmisiin.
Minulla on tunne, että saat katua tätä.
Pötypuhetta!
Kaikki kääntyy parhain päin. Niin kuin aina.
Mitä nyt?
Et ole muuttunut lainkaan.
Herrantähden, Ann... Ajattele, jos kaikki olisi kuin ennen.
Joskus kohtalo suo meille toisen tilaisuuden.
Wallace... Mikä hätänä?
Asiat...
Asiani eivät ole kohdallaan, Ann.
Ero on kauhea kokemus -
muttajoskus siitä voi seuratajotain hyyääkin.
En tarkoita eroa, vaan yritystäni.
Ai, yritystä. - Niin. Olen vaikeuksissa.
Tarvitsen rahaa.
Paljon rahaa - ja nopeasti!
Älä puhu niin kovaa, Wallace.
Sen vuoksi halusin tavata sinut.
Voitko lainata minulle rahaa? - Mitä sinä sanot?
75000 riittäisi hyyin. - Dollaria?
50000? Saat ne takaisin kuun lopussa.
Lupaan sen. - Ei ole sopivaa lainata minulta.
Sopivaa? Paskat minä siitä!
Olen rahaton!
Sudet odottavat vain tilaisuutta iskeäkseen hampaansa minuun -
kuin pihviin, jonkajuuri söit!
Anteeksi.
Anteeksi. Käyn puuteroimassa nenäni.
Kaikki järjestyy parhain päin, George Devereaux.
Saatpa nähdä.
Tapanamme ei ole antaa tuntemattomien käyttää luottoa.
Onko tapananne antaa asiakkaiden tulla ryöstetyiksi?
Rouva hyyä... - Minä olen uhri.
Kun palasin naistenhuoneesta, laukkuni oli tyhjennetty.
Jonkun on maksettava ruoasta. - Olen tehnyt sen jo.
Anteeksi... Voinko olla avuksi?
Kuka te olette? Ratsuväki?
Minä huolehdin tästä, Henry.
Olen Harlan Williams. Tapasimme viime vuonnaJulien joulujuhlissa.
Totta tosiaan. Harlan! Vai sanonko eversti?
Miksi hänellä on univormu? Eikö hän tiedä, että sota on ohi?
Nyt kun he ovat kihloissa, joudumme kai sotakorkeakouluun.
Inhoan, sitä että hän kutsuu minua Georgie-pojaksi.
Minä inhoan sitä, että hän läimäyttää minua selkään.
Tapan hänet, jos hän koskee vielä hiuksiini.
Holden Caulfield olisi sanonut, miltä hänestä tuntuu.
Hän vihaa teeskentelijöitä.
Holden Caulfield on romaanihahmo.
Oletko koskaan ajatellut isän luo muuttamista?
Ei hän ole minun isäni.
Millainen sinun isäsi oli? - Näin hänet valokuvassa.
Hänellä oli liian lyhyet housut.
Onko äiti sinusta hullu?
En tiedä. Minulla ei ole ollut muita.
Kuvissa kommunisteilla on aina villamyssyja he ajavat traktorilla.
Stalin tappoi kaikki vaatesuunnittelijat.
Siksi taistelemme heitä vastaan.
Maamme peruskivenä on individualismi. Eikö niin, George?
Jos kommunistit saisivat vallan, kaikilla olisi samanlaiset vaatteet.
Kaikkien kaupunkien kaupat olisivat täsmälleen samanlaisia.
Kaikkialla olisi samanlaista.
Poikamme uhraavat henkensä, jotta välttyisimme siltä kohtalolta.
Sanoinkojotain huvittavaa, George? - Ette, sir.
He eivät nauraneet sinulle, vaan sinun kanssasi.
Mille nauroitte kanssani?
Nyt sinä liioittelet, kulta. - Älä sano minulle, että liioittelen.
Mikä on niin kirotun hauskaa? - Harlan!
Anteeksi. Olen kai ylirasittunut. - Sejohtuu varmaan sodasta.
Anna anteeksi, Georgie-poikaseni.
Haloo? Kuka siellä?
Sinäkö siellä, Vicky? Haloo?
On keskiyö. Katkaise puhelu!
Isä...
Löytyykö mitään mielenkiintoista? - Ei, sir.
Hyyää yötä, sir. - Istu alas.
Istu.
Pidätkö itseäsi perheen päänä? - Veljeni on minua vanhempi.
Robbiesta ei koskaan tule perheen miestä.
Menen naimisiin äitisi kanssa. - Tiedän sen.
Silloin minusta tulee perheen pää.
Muistutamme koiria.
Jokaisessa laumassa on johtaja.
Sinä olet ollutjonkin aikaa lauman johtaja. Nyt on minun vuoroni.
Kaikissa laumoissa on koiria, jotka haastavat johtajan.
Taistelusta voi tulla kova.
Voit taistella minua vastaan -
mutta takaan, että häviät taistelun.
Ymmärrätkö? - Vuh, sir.
Miten Harlan pukeutuu häihin? - Univormuun kai.
Nukkuuko hän se yllään? - George.
Sydäntä särkevää. Eikö vain? - Meidän pitäisi antaa heillejotain.
Hieno idea. Paljonko käyttäisimme? - Minkä verran rahaa sait Harlanilta?
500 dollaria. - Käytä ne kaikki.
En voi. Niiden on riitettävä ruokaan, musiikkiin ja kukkiin -
sekä tietysti kenraaliharjoituksiin.
Katso heitä!
Annoitko rahat joukolle raajarikkoja?
En voinut olla tekemättä sitä.
Olisitpa nähnyt heidän ilonsa.
Viis minä siitä, vaikka he paskantaisivat hääkelloja!
Varastit 500 dollaria. - En. Saat ne takaisin.
Miten? Miten aiot maksaa ne takaisin?
Se oli minun ideani. - Eipäs ollut.
Idea oli varmasti sinun, senkin paskiainen.
Idea oli minun, äläkä kutsu häntä niin.
Kutsun häntä aivan niin kuin haluan! Anna tänne kaulakoru.
Helminauha, jonka sait minulta.
Myyn sen. Anna tänne se. - Et saa sitä.
Anna kaulanauha tänne!
Helmet tänneja heti!
Anna tänne ne? Etkö kuule?
Helmet tänne!
Lopeta!
Jos kosketkaan enää poikaani, tapan sinut!
Hyökkäsitkö hänen kimppuunsa? - Veljesi oli niin rohkea.
Lähdetäänkö nyt kotiin? - Se ei käy.
Miksi ei? - Isäsi ei rakasta minua enää.
Miksi ei? - Sitä sinun on kysyttävä häneltä.
Rahamme ovat pian lopussa. - Meillä on rahaa.
Paljonko? - Tarpeeksi. Kunnes löydän jonkun.
Uuden miehen? - Ja isän.
Eikö sinua yhtään huolestuta, että viimeksi valitsit psykopaatin?
Minne seuraavaksi? - Missä kartta on?
Mikä tämä on? - Se on minun.
Ole varovainen!
Vastaako hän sinulle? - Mihin osoitteeseen hän kirjoittaisi?
Mitä sanottavaa sinulla on isällesi? - Paljonkin.
Esimerkiksi? - Miestenjuttuja.
Naiset, aseet ja talvionginta. - Naiset.
Se, mitä hän tietää naisista, ei täyttäisi edes postikorttia.
Hän on kuin peruna ilman lihaa.
Lähdetään.
Minne tällä kertaa?
Seuraava pysäkki oli Pittsburgh.
Jollei äiti pian löytäisi miestä, saisimme palata New Yorkiin.
Minä en panisi vastaan.
Menin melkein naimisiin täällä. - Niin kuin vähän joka puolella.
Vain roistot piiloutuvat sarkasmin taakse.
Gene Kelly syntyi täällä. - Tuntuukin heti paremmalta.
Sviitti 203.
Tämä saa kelvata. - Siinä on ainakin neljä seinää.
Onko se sinun autosi? - On. Cadillac Eldorado.
Tiedän.
Rikkaat eivät asu täällä. - Emme ole rikkaita.
Äitisi on hyyin kaunis. Onko tukka hänen omansa?
Kenen se sitten olisi?
Tarkoitan, onko hiusten väri hänen omansa?
Luulen niin.
Monet naiset värjäävät hiuksensa. En minä.
Mitä teette täällä? - Äiti etsii itselleen miestä.
Jotain erityistä? - Ei ilmeisesti.
Missä isäsi on? - Hän on muusikko. New Yorkissa.
Niin kuin Ricky Ricardo. - Juuri niin.
Bud! Saimme Lucyn ja Little Rickyn naapureiksemme.
Tässä on veljeni Bud.
Hän ei puhu juuri mitään.
Hei.
Upea auto. - Kiitos.
Autoa pidetään seksuaalisuuden symbolina.
Se voi olla sekä mies- että naispuolinen.
Siivekkeitä verrataan usein ylös nousseeseen hameeseen.
Ja takavaloja sukupuolielimeen.
Minusta Cadillac on naispuolinen.
Voin korjata sen, jos siihen tulee vikaa.
Viemme sen gynekologille.
Bud ei ole koskaan puhunut noin paljon.
Vaikka laskisi yhteen kaiken hänen sanomansa.
Sitä kutsutaan tv-ateriaksi. - Maistuuko se telkkarilta?
Ruoka on pienessä rasiassa ja melkein valmista.
Miksemme mene ulos syömään? - Olemme köyhiä nyt.
Joudumme terästehtaaseen töihin. - Pidän heidän työjalkineistaan.
Meillä on rahaa. Olemme vain säästäväisiä.
Ajattelin, että olisi mukava istua juttelemassa päivän tapahtumista.
Niin kuin tavallinen perhe. - Kenellä on hauskaa kerrottavaa?
Sain pääosan koulun näytelmässä. - Sepä hienoa! Ketä näyttelet?
Othelloa. - Sehän on hauskaa!
Onko fiksua näytellä neekeriä?
George...
Minullakin on hyyiä uutisia.
Törmäsin eilen entiseen ihailijaani, Oliver Piersoniin.
Menemme perjantaina teatteriin.
Hän valmistaa ompelukoneita. - Unelmaisä, Robbie!
He vain valehtelevat ja puhuvat soopaa.
Eivät he tee niin. - Kylläpäs.
Tiedän katsomattakin, miten se päättyy. Roisto kuolee -
ja komea mies ja kaunis nainen rakastuvat toisiinsa.
Luuletko niin? - Sehän on selvä.
Siitähän ihmiset maksavat. - Ehkä niin.
Se saa ihmiset voimaan paremmin ja uskomaan, että kaikki järjestyy.
Kaikki haluavat toteuttaa mahdotonta amerikkalaista unelmaa.
Ei se ole mahdoton.
Välillä on ehkä vaikeaa, mutta kaikki järjestyy lopulta.
Niin käy aina.
Niinkö? Kuka niin sanoo?
Vaikka kuka.
Vaikka olet kotoisin New Yorkista, sanot joskus hulluja asioita.
Herra Lomax lupasi minulle kaksi dollaria, jos näytän hänelle rintani.
Niinkö? - Pitäisikö minun tehdä se?
En tiedä.
Oletko koskaan nähnyt rintoja? - Olen. Yhden.
Yhden rinnan? - Kerran näin joitakin.
Joitakin? - Kaksi.
Näin kerran kaksi.
Haluatko nähdä minun? - Minäkö? Nytkö?
Voit sanoa, pitäisikö minun pyytää enemmän rahaa herra Lomaxilta.
Hyyä on sitten.
Oletko valmis?
Miltä ne näyttävät? - Lhan hyyiltä.
Upeilta, mutta minulla ei ole mitään mihin verrata niitä.
Minusta sinun ei pidä näyttää niitä herra Lomaxille.
Miksi ei?
Olet paljon arvokkaampi.
Soita isälleja pyydä lisää rahaa. - Ei tule kuuloonkaan.
Minä lähden kysymään häneltä. - Emme tarvitse hänen apuaan.
Sitä paitsi en ottaisi niitä vastaan.
Ota tämä. - Kiitos, kultaseni.
Löydän kyllä vielä isän teille. - Meillä on jo isät.
Sinulla ei ole miestä. - Etsin sitten sellaisen.
Miten? Kukaan ei kelpaa sinulle.
Heidän on täytettävä vaatimukseni. - Entäjos sinä et täytä heidän?
Mitä ne olisivat? - Ehkä et ole tarpeeksi fiksu heille.
Mies pitää naista älykkäänä -
jos nainen kuuntelee häntä.
Miten mukava ilta.
Tiedätkö mitä, Ann? Olet hyyin kaunis nainen.
Kiitos, Oliver.
Tule mukaan asuntooni. - Se ei käy.
Minun on huolehdittava pojista. - He pitävät huolen itsestään.
Kunpa olisikin niin! Minun on lähdettävä kotiin.
Minulla oli oikein mukavaa. Ehkä...
Oliver! Älä viitsi...
Älä ole niin häveliäs. - Lopeta, Oliver!
Lopeta!
Miksi luulet minun pyytäneen sinut ulos? Keskustelemaanko?
Ulos autosta!
600 dollaria. Ne olivat isoäitini.
Kaikki täällä on kuulunut joskus jonkun isoäidille.
Hyyää iltapäivää, rouva Devereaux. - Hei, Bud.
Olette kaukana kotoa. - Pitää paikkansa.
Olette hyyin kaunis tänään. - Kiitos, Bud.
Juuri sen tarvitsinkin kuulla.
Haluatteko kyydin kotiin? - Hoidan ensin muutaman asian.
Lähtisittekö myöhemmin ulos? - En tänään. Ehkäjoku toinen kerta.
Hyyä on sitten.
Bud näki äitisi panttilainaamossa. - Entä sitten?
Noudatin neuvoasi ja sanoin herra Lomaxille, etten näytä rintojani.
Sanoin hänelle, että hän saa nähdä keskisormeni 25 sentistä.
Ala tulla!
Etkö tulekaan?
Charlie Correll on vanha ystäväni. - Mitä vikaa hänessä on?
Ei mitään. Hän on hyyin komea ja hän on yhä kiinnostunut minusta.
Täällä voisin asua.
Lupaa, ettet nolostuta minua. - Saat luvata saman minulle.
Kaikki tuntuu hyyältä. Miltä näytän? - Kauniilta kuten aina.
Kypsältä.
Missä hän on? Eikö hän ollut innoissaan?
Hänellä on muitakin vieraita.
Menkää tapaamaan ihmisiä. - Suorastaan rakastan sitä.
Nämä ovat hyyiä, mutta älä pistä niitä taskuusi.
Onko teillä hauskaa? - On todellakin.
Olen neekeri koulun näytelmässä. - Lhanko totta?
Othello. - Sejalo mauri.
Totisesti. Ehkä voitte auttaa. - Mielelläni.
Ann!
Anteeksi.
Annie! Löysitte tänne. - Talo on kaupungin suurin.
Siinä ovat varmaan poikasi.
Onko teillä hauskaa? - Kyllä, sir.
Se sai minut tuntemaan itseni vanhaksi.
Sinusta ei koskaan tule vanhaa.
Harry ei anna minun ottaa MG: Tä.
Tässä on rakas ystäväni Ann. - Ann, tässä on Nancy.
Hauska tavata. - Äitini piti hansikkaita.
Hän oli varmasti hyyin tyylikäs. - Ne olivat muodissa silloin.
Lähdetkö mukaamme tanssimaan? - Minun on huolehdittava pojista.
Kyllä me pärjäämme.
Hän tanssii hyyin. - Voisit opettaa meille charlestonia.
Voisin opettaa sinulle yhtäja toista.
Älä välitä Nancysta.
Olen siellä yhdeltätoista. Voisimme tavatajajutella hieman.
Kuulostaa hauskalta, Charlie. - Hyyä.
Upea leninki. Onko se viskoosia? - Ei.
Oletko lähdössäjonnekin? - Menen kävelylle.
Tapaatko isäsi?
Entä sitten?
Mitä aiot sanoa hänelle?
Että haluan palata hänen luokseen New Yorkiin.
En anna sinun tehdä sitä, George. - Meillä ei ole rahaa.
Kultaseni...
Isäsi ei halua sinua sinne. - Kylläpäs haluaa.
Et tunne häntä. - Tunnen hänet paremmin kuin sinä.
Ymmärrän, että tämä on ollut vaikeaa, mutta kaikki muuttuu pian.
Lupaan sen. - Miten?
Miten kaikki muuttuu?
Menen tanssimaan herra Correllin kanssa illalla.
Äiti...
Charlie Correll ei ole kiinnostunut. - Mitä sinä siitä tiedät?
Kaikki tietävät sen. Se tyttö oli pikemminkin minun ikäiseni.
Älä sano mitään, mitä saat katua.
Sinulla on kaksi lasta. Olet liian vanha hänelle.
Etkö ymmärrä sitä?
Kaikki muut ymmärtävät.
Paljon kiitoksia, Tanya.
Se oli ainoa hittini: My One And Only.
Mutta antakaa minulle aikaa.
Voinko auttaa teitä? - Tapaan herra Correllin.
He eivät ole saapuneet vielä. - Kiitos. Odotan baarissa.
Hei! Mitä sinä täällä teet? - Asumme täällä. Etkö saanut kortteja?
Sain, mutta tiedät millaista kiertue-elämä on.
Muistatko poikani? - Tietenkin muistan.
Tässä on Tanya. - Hei, söpöliini.
Naten tunnetkin jo. - Mitä kuuluu, George?
Istu alas.
Missä asutte? - Huoneistossa eteläpuolella.
Onko se hienoa aluetta? - Ei, se on työläisaluetta.
Äitiäsi harmittaa kai asua roskaväen joukossa.
Hän selviää hyyin.
Haluatko kolan? - Onko meillä kolaa?
En halua kolaa.
Mitä sitten haluat?
Haluan muuttaa takaisin New Yorkiin.
Minäkin haluaisin, mutta olemme kiertueella ainakin viisi kuukautta.
Tämän jälkeen vuorossa on Cleveland ja sitten...
Minne sitten, Carl? - Chicagoon viideksi viikoksi.
Sitten - kuka tietää. - Kansas City.
Sitten on vuorossa Dallas. - Et viihtyisi siellä.
Entä sitten? - Phoenix.
Hyvä on. Unohda se. Laskin vain leikkiä. Jään tänne.
Onko teillä rahaa? - Ne alkavat olla lopussa.
Lähetän jatkuvasti rahaa, mutta äitisi lähettää ne takaisin.
Käykö hän töissä?
Hän ei ikinä menisi töihin.
Hän on liian hieno siihen.
Ikävä sanoa, mutta äitiäsi vaivaa suuruudenhulluus.
Eipäs vaivaa. - Hän pitää itseään kuninkaallisena.
Usko minua. Todellisessa elämässä et ole minkään arvoinen -
jollei sinulla ole rahaa pankissa.
Katson, mitä minulla on.
Carl! Onko sinulla rahaa? - Ei.
Anna minulle satanen. - Minulla on rahaa.
En halua rahojasi. - Odota!
Älä viitsi. Ota rahat.
Tarvitset niitä ennen kuin äitisi löytää uuden miehen.
Rakastitko koskaan häntä? - Rakastin häntä hyyin paljon.
Rakastitko minua? - Viisi minuuttia!
Minun on mentävä. - Odota.
Rakastan sinua yhä, mutta...
Olen paljon kiertueilla, eikä minua ole luotu isäksi.
Kuten ei äitiäsikään äidiksi. - Hän ainakin yrittää.
Niin tekee.
Hän rakastaa sinua. Älä koskaan unohda sitä.
Nähdään.
Hei...
Nähdään, George.
Nähdään.
Olet minulle satasen velkaa, Dan.
Puhelu herra Fosterille.
Saat tanssia yhden tanssin ystäväsi kanssa, mutta et enempää.
En usko, että hän edes tulee. - Tämä on kai liian myöhäistä hänelle.
Tulkaa kaikki.
Martini? Hetkinen vain.
Hei, olen Ann. - Frank.
Hei, Frank.
Ei kai haittaa, jos istun tähän? - Ei tietenkään.
Minulla ei ole tapana tehdä näin. - Eikö?
Tunnen itseni tänä iltana hieman yksinäiseksi. Oletteko tekin yksin?
Olen kyllä.
Ette taida olla täältäpäin? - En alunperin.
Asutteko hotellissa? - Olen täällä töissä.
Niinkö? Millä alalla olette?
Olen poliisi. Minun on pidätettävä teidät itsensä kaupittelusta.
Prostituutiosta.
Uskoin melkein sinua, Frank.
En laske leikkiä.
Saatte valita: Laitan teille käsiraudat täällä baarissa -
mikä olisi kovin ikävää kaikille -
tai tulette mukaani rauhallisesti.
Hyyä on. Alahan tulla, typykkä.
Puhelin soi.
Haloo? Kuka siellä?
Voitteko olla hiljempaa? - Kuka siellä, Dan?
Haloo?
Lopeta. Anna luuri minulle.
Haloo? Kuka siellä?
Ei kukaan.
Kukaan ei vastannut.
Kiitos.
Haluaisin selittää, mitä on tapahtunut.
Ei tarvitse. Tärkeintä on, että pääsette kotiin.
Kiitos.
Hyyää yötä. Tai - hyyää huomenta.
Kiitos.
Bud...
Olisin kiitollinen, jollet kertoisi tästä kenellekään.
En tiedä, mistä puhutte.
Olette kaunein nainen, jonka olen koskaan nähnyt, rouva Devereaux.
Pitäkää huoli itsestänne.
Bud...
Olet ensimmäinen tapaamani herrasmies New Yorkista lähdettyäni.
Missä olet ollut? - Auto meni rikki.
Mikä sille tuli? - En tiedä. Kysy Budilta.
Missä veljesi on? - Hänellä on harjoitukset.
Pakkaa tavaranne. Lähdemme täältä.
Emme kai muuta takaisin isän luo?
Oletko tavannut hänet? - Olen. Hän on paskiainen.
Älä sano niin isästäsi. Kadut sitä vieläjoku päivä.
Mitä sinä siitä välität? Ethän edes ajattele häntä enää.
Olen ollut uskollinen isällesi siitä päivästä lähtien kun tapasimme.
Kukaan ei voi sanoa samaa hänestä.
Siinä näet. Hän on paskiainen.
Hän rakastaa sinua. - Niin varmasti.
Kun olit kaksi-kolmevuotias, sairastuit vakavasti.
Korvasi oli kipeä tai jotain sellaista.
Itkit ja huusit, eikä mikään saanut sinua lopettamaan -
kunnes isäsi tuli huoneeseesi ja alkoi soittaa sinulle klarinettia.
Lhanko totta? - Totta.
Heti kun hän lopetti, aloit huutaa taas -
joten hän soitti soittamistaan.
Mitä sitten tapahtui? - Sinä paranit.
Se oli hulluinta, mitä olen kuullut.
On asioita, joita et ymmärrä vielä.
Mitä muka? - Et ole ainoa, joka on yksinäinen.
George...
Muutatteko te? - Kyllä.
Joku idiootti tulee tilallenne. - Niin kai.
Meidän on mentävä, George.
Nähdään joskus.
Niin... Nähdään.
Älä katso taustapeiliin, George.
Hei sitten.
Tämä on naurettavaa. - Onko kyseessä hätätilanne?
Lähdemme tädin luo Saint Louisiin. - Hätätilanne tosiaan.
Pidetään viiden minuutin tauko.
Kiitos. - Lääkärit ovat kokeilleet kaikkea.
Aamiainen on päivän tärkein ateria.
Varsinkin, jos se on päivän ainoa ateria.
Onko tädillä tilaa meille kaikille? - Koti on mukavaja vaatimaton.
Setä Tuomon tupa. Miten sopivaa! - Täti. Nainen, jonka Jumala unohti.
Tätinne on hyyä ihminen. - Loppuivatko entiset ihailijasi?
Sanoit, ettet ikinä halua sinne. - Olen sanonut paljon tyhmiä asioita.
Mikset pidä hänestä? - Rakastan sisartani.
En vain kestä hänen seuraansa.
Onnemme kääntyy pian.
Syökää nyt.
Etsitteköjotakuta?
Ann Devereaux.
He muuttivat täältä eilen.
Sanoiko hän minne?
Kuka kysyy? - Hänen miehensä.
Vaimonne on hyyin kaunis ja tyylikäs nainen.
Tiesin senjo ennen sinua.
He suuntasivat länteen. Hän mainitsi jotain sisarestaan.
Kiitos, kaveri. - Ei kiittämistä.
Äiti ei olisi matkannut sisarensa luo, jollei hän olisi epätoivoinen.
Tom! - Ann? Sinäkö se olet?
Hei, Tom! - Aja takapihalle.
Mikä auto tuo on?
Hullu sisaresi on täällä, Hope.
Ota puolet Tomin kyljyksestä.
Se puoli, jossa on lihaa.
George voi saada perunamuusini. - Ei, kiitos.
Sehän on selvä. Olette vieraitanne.
Kiitä tätiäsi, George.
Perheenjäseniään on autettava, vaikka he tulisivat ilmoittamatta.
Varsinkin silloin.
Ette vaikuta tietävän, minne aiotte. - Olemme pienellä seikkailulla.
Ajatella, jos isä olisi nähnyt tämän.
Omena ei putoa kauas puusta.
Miksi ostitte tuollaisen auton? - Se on oikea kaunotar.
Se on liian pröystäilevä. En halua sitä talomme eteen.
Kauanko aiotte olla täällä? - Hehän tulivat juuri.
Emme ole teille vaivaksi. Menen heti etsimään töitä.
Menisitkö sinä töihin? - Tarkoitatko oikeaa työtä?
Numero kolme on valmis! - Haluan ketsuppia!
Anteeksi... Pyysin paahtoleipää.
Numero neljä on valmis!
Ann! - Minä tulen!
Noin...
Missä kahvini viipyy, pulu? - Tässä se tulee.
Mitä hittoa teet?
Minne sinä menet? Tule takaisin!
Oletko kunnossa? - Ei minulla ole hätää.
Olet niin kaunis.
Minun piti tulla sanomaan sinulle, että saat potkut.
Miten miesjaksaa? - Raymond?
Tämä on ensimmäinen kerta kun hän ei valita, että kahvi on kylmää.
Olet taas aivan tiptop.
Kiitos.
Rosie! - Olen tulossa!
Ei ole olemassa enempää sävyjä. - Tiedän täsmälleen, miltä se näyttää.
Otamme yhteyttä, rouva Devereaux.
Etsin jotain, mikä sopisi uuteen sohvaanija verhoihin.
Miltä ne näyttävät? - Otin mukaan kangasnäytteitä.
Miten olisi persikanvärinen? Se toisi esiin kankaan värin.
Peach Melba on upea väri.
Kuka keksii kaikki nimet? - Herra Massey antaa nimet väreille.
Se on kaunis väri.
Se saa ihonne suorastaan hohtamaan. - Eikö totta, Joe?
Niin todellakin.
Olin poissa kaksi päivää, ja otitjo tänne työntekijän.
Myynti on noussut 20 prosenttia, herra Massey.
Oletko varma, että se riittää, Ted?
Parasta ottaa vielä 15 litraa.
Taivaallinen kulta. - Anteeksi?
Sekoitan värin, joka on kullanvärinen kuten hiuksenne.
Bill Massey. - Herrasmiehen sininen.
Anteeksi? - Silmänne. Herrasmiehen sininen.
Oletteko valmis? - Olen.
Tämä ei saa mennä ohitseni.
Ei palloja sisällä. - Anteeksi.
Saankojutella kanssasi, George? Viihdytkö täällä Saint Louisissa?
Siinähän se menettelee. - Olet taitava kirjoittaja.
Olet kirjoittanut yhtäja toista äidistäsija veljestäsi -
mutta etkö liioittele hieman?
Kunpa olisikin niin.
Jatka vain kirjoittamista. Sinulla on hyyä pohja, mistä ponnistaa.
George!
Sain pääroolin Oidipuksena, Theban kuninkaana.
Oidipus tappaa isänsäja nai äitinsä.
Rouva Kirkland muutti sitä. Lyön isää ja menen äidin kanssa päivälliselle.
Pojat!
Tulkaajuhlimaan kanssamme! - Herra Massey kosi äitiänne.
Värikauppias osoittautui lopulta unelmieni prinssiksi.
Mutta hän on sittenkin olemassa!
Rentoudu kerrankin. - No, ehkä otan sitten vähän.
Milloin menette naimisiin? - Kahden viikon kuluttua.
Saat auttaa minua valitsemaan asun.
Mitä laittaisin päälleni? - Ei ainakaan valkoista.
Ei enää, kiitos. Hyyä on sitten. Vähän vielä.
Hakisitko sytyttimeni? Se on keittiön pöydällä.
Palaammeko New Yorkiin? - Herra Massey laajentaa länteen.
Kaliforniaan.
Saankojäädä tänne? - Kuka haluaa asua Saint Louisissa?
Rakastatko häntä todella?
Se on niin epäreilua!
Olet kuin kissa, joka putoaa ainajaloilleen.
Me muut emme pääse mihinkään, mutta sinä voitat kuten tavallista.
Sejohtuu toiveikkuudestani. - Paskapuhetta!
Kauniita naisia kohdellaan eri tavoin. Minulla ei ole yhtä helppoa.
Montako vuotta olen yrittänyt tulla raskaaksi?
20 vuotta! Enkä ole onnistunut.
Olen rutikuiva!
Mutta sinä olet onnistunut! Sinulla on kaksi normaalia...
Sinulla on kaksi tervettä poikaa.
Katsokaa häntä! Onko se oikeudenmukaista?
Ei, ei lainkaan. - Hope parka...
Jumalaa ei ole olemassakaan! - Rauhoitu. Ota savuke.
Ensimmäinen rivi? Robbie on ikionnellinen.
Teen kaikkeni poikien hyyäksi, Ann.
Robbie saa aina pääosan. - Hän näyttelee ensimmäistä kertaa.
Myyntimiehet ovat myös näyttelijöitä. Näyttelemme tehdessämme kauppaa.
Tästä tulee hauskaa!
Tietämättömyys sokaisee silmämme. Eksymme ilman kuningastamme.
Siinä hän tulee, kuningas Oidipus.
Theban asukkaat...
Hyyät naisetja herrat. Meidän on valitettavasti keskeytettävä esitys.
Tornado on matkalla tännepäin, ja sali on tyhjennettävä.
Poistukaa salista rauhallisesti.
Hän pettyy suuresti.
Yleisö nousi ainakin seisomaan.
Bravo!
Kiitos.
Voi luoja...
Ensimmäinen satsi on pian valmis. - Tuoksuu hyyältä!
Pane se pois, Robbie.
Saisinko oluen, Ann? Kiitos.
Hän on niin ujo.
Mitä teet täällä yksin? - Ajattelen.
Minäkin pidän ajattelemisesta. Se puhdistaa mielen.
Haluatko sikarin? - Ei kiitos.
Äitisi on suurenmoinen nainen. - Niin on.
Koska minusta on tulossa isäpuolesi -
äitisi pyysi minuajuttelemaan kanssasi muutamasta asiasta.
Mies miehelle.
On olemassa vain yksi asia, mikä sinun pitää tietää naisista.
Mikä se on? - Heidän lämpötilansa on aina väärä.
Niinkö?
Se liittyy lisääntymisprosessiin.
Heillä on aina liian lämmin tai liian kylmä.
Useimmiten liian kylmä.
Sen vuoksi miehen on aina pidettävä mukanaan pusero tai takki.
Pidä se aina autossasi tai vaatekaapissa työpaikalla -
ja ota esiin, kun heidän termostaattinsa menee rikki.
Eikö muuta? - Ei muuta.
Siinä kaikki, mitä miehen tarvitsee tietää naisista.
Mennäänkö syömäänjotain?
Joku herroista saa nostaa maljan. - Minä en halua tehdä sitä.
Hyyä on. Teen sen sitten.
Onneksi olkoon!
Eikö ollutkin hyyä puhe?
Sanojotain, Georgie. - Hienoa, että äitini löysi jonkun.
Se kuulosti hautajaispuheelta. - Skool!
Minäkin haluan nostaa maljan.
Ann on kauneinja ihastuttavin nainen, jonka olen koskaan tavannut.
Elämästämme tulee täydellistä -
ja aion nimetä värisarjan mukaasi.
Aloitamme Häiden valkoisella. - William...
Hei, William. - Hei, Marla.
Kuka hän on? - Nimeni on Marla Massey.
Onko hän sisaresi? - Ei, olen hänen vaimonsa.
Mikä yllätys.
Ranneliikkeen on oltava nopeampi.
Herra Massey on psyykkisesti sairas. - Hän omistaa yrityksen.
Hän perii omaisuuden.
Hän on yksi perillisistä, mutta hän ei omista yritystä.
Perhe antaa hänen touhuta Saint Louisin liikkeen parissa.
Hän on kuin lapsi, joka ei erota oikeaa väärästä.
Naiset ovat hänen suurin heikkoutensa.
Kahden vuoden aikana hän on mennyt seitsemästi kihloihin tai naimisiin.
Niistä kerroista olemme varmoja.
Masseyn perhe pyytää syyästi anteeksi ja toivoo, että summa -
lievittää ongelmissa, jotka tämä onneton tapaus on saanut aikaan.
He ostavat itsensä vapaaksi.
Olen todella pahoillani, Ann. Saanko sanoa Ann?
Rakastatko häntä?
Rakastatko Williamia? - Ei, en rakasta.
Sinun ei tarvitse valehdella minulle. Hän on hurmuri, jota rakastetaan.
Olen aina rakastanut häntä.
Miksi? - Mitä tarkoitat?
Miksi rakastat häntä? - Hän on mieheni.
Mutta sen lisäksi... Miksi rakastat häntä?
Näytät palelevan. Haluatko lainata puseroani?
- Pidä kiirettä, George! - Parasta nostaa kuomu. Tulee sade.
Meidän on lähdettävä. - George!
En tule mukaanne. - Älä viitsi. Hae tavarasi.
Kuka sitten ajaa? - Robbie. Minäjään tänne.
Saint Louisiin? - Niin. Koulu sujuu hyyin.
Herra Dillon pitää siitä, mitä kirjoitan.
En halua kuulla enempää. Käy hakemassa tavarasi.
Minne aiotte tällä kertaa? - Kaliforniaan.
Hollywood on siellä. - Entä sitten?
Veljesi pääsee alkuun urallaan. Kaikki kääntyy parhain päin.
Älä sano niin. Kuulostat hullulta.
Joku päivä istut vielä sähkötuolissa -
ja sanot, että kaikki järjestyy.
Minäjään tänne, Saint Louisiin. - Tätisi ei halua sinua tänne.
Hän sanoi, että voinjäädä. - Kysyitkö häneltä ilman lupaani?
Juuri niin, tyttöseni!
Annoitko pojalleni luvan jäädä tänne? - Hän kysyi minulta.
Haluatko tosiaan hänet tänne vai haluatko vain loukata minua?
Haluat loukata minua. - Se ei ole totta.
Onpas!
Sillä ei ole väliä. Aion jäädä tännejoka tapauksessa.
Ymmärrätkö, miten se loukkaa minua? - Lopeta vain itsesi ajatteleminen.
Ajattelen aina sinua, George.
Miksi luulet minun muuttaneen ympäriinsä neljä kuukautta?
Voitko virkistää muistiani? - Mene autoon.
Et edes tunne minua. - Älä viitsi, George.
Mene autoon.
Menen, jos pystyt sanomaan, mikä on kengännumeroni.
Mistä oikein puhut? - Mitä haluan tehdä aikuisena?
Mistä hän puhuu? - Mikä on lempivärini?
Sininen.
Punainen.
Keltainen.
Vihreä?
En edes tiedä, mikä on oma lempivärini.
Otetaanjotain yksinkertaisempaa. Mikä on suosikkikirjani nimi?
Vastaa siihen, ja lähden mukaasi. Olen puhunut siitä kaksi vuotta.
En tiedä suosikkikirjasi nimeä.
Sieppari ruispellossa. - Meillä on voittaja.
En pidä siitä. - Olen tehnyt parhaani.
Se ei riitä.
Olet kiittämätön kakara.
Ja sinä olet huono äiti.
George!
Lähdetään.
Odota, kunnes myrsky on ohi. - Kyllä me selviämme, Tom.
Ei hän tarkoita pahaa. - Tiedän. Hän ei mahda sille mitään.
Huolehditko Georgesta? - Lupaan tehdä sen.
Hei sitten, Tom. - Hei sitten, Robbie.
Älä koskaan katso taustapeiliin.
Hyyä, että he nostivat kuomun. - Muuten he kastuisivat litimäriksi.
Tornado on pian täällä. - Se on vain rankkasade.
Sanoiko Bob mitään autosta?
Sanoin haluavanijäädä, mutta en olisi uskonut äidinjättävän minua.
Hänellä ei kai ollut valinnanvaraa.
Istuin odottamassa, että hän tulisi hakemaan minua.
Aliarvioin hänetjälleen kerran.
Syö ennen kuin ruokasi jäähtyy.
Robbie soitti lähes joka päivä.
He ottivat kyytiin liftareita ansaitakseen hieman rahaa.
Miten hieno! Mistä se on tehty? - Jouhista.
Olen myyntimies ja matkalla Amarilloon -
myymään tulevaisuuden tuotetta.
Mikä se on? - Asbesti.
Kuulit aivan oikein. Se on tulenkestävä rakennusmateriaali.
Oletteko kuulleet suuresta koulupalosta Kentuckyssa?
Sellaista ei tapahdu enää ikinä.
Asbesti pelastaa tuhansia, ehkä miljoonia ihmishenkiä.
Kävin draamakurssin kirjeitse ja opettajani, herra Brinkstone -
sanoi, että minusta voi tulla tähti. Sen vuoksi menemme Hollywoodiin.
Se ei ole aivan varmaa. - Olemme matkalla samaan paikkaan.
Muistutat hieman Judy Garlandia.
Et ole ensimmäinen, joka sanoo niin. - Vai mitä, Becker?
Sinäkin menestyt siellä varmasti. Olen niin komea.
Hän näyttää tytöltä. - Eipäs näytä!
Hän on vain hieman androgyyni. Niin kuin Marlon Brando.
Se oli kohteliaisuus.
Voitjättää meidät tähän. - Mitä tarkoitat?
Ole hiljaa. - Haluatteko todellajäädä tänne?
Haluamme. Pysähdy tähän. - Hyyä on sitten.
No niin... - Kiitos.
Se tekee 10 dollaria.
Liikkumatta! - Hyyä luoja!
Ei kai taas, Becker! - Älä vahingoita häntä!
Antakaa minulle rahanne! - Laukussani on rahaa.
Hae ne, senkin hintti!
Ota hänen sormuksensa! - En halua sitä!
Onko sinulla muuta? - En tiedä.
Pane veitsi pois! - Siinä näet!
Ei hän ammu ketään. - Pane pistooli pois, Robbie.
Selviän tästä. - Pane veitsi pois. - Saat pakottaa minut!
Siirry syrjään! - Ota veitsija istu autoon!
Oletko kunnossa? - Hän ampui minua.
Häiyytään täältä. - Tule mukaan, Wendy.
Jätä hänet rauhaan! - Et voi jäädä tuon tyypin luo.
Olemme menossa naimisiin. - Saat katua sitä lopun elämääsi.
Taidatjo tietää sen. - Luulen niin.
Tietenkin, kultaseni.
Olen pahoillani, Becker.
Niin varmaan!
Hei sitten, kulta. - Lutka.
Varo sanojasi.
Olemme Flagstaffissa maanantaina ja tulemme Los Angelesiin tiistaina.
Mitä Wendy tekee? - Voi ei! Hänkö taas?
Meillä on vain 67 dollariajäljellä. - Onneksi hän ei ottanut paitaani.
Minä vastaan.
Haloo?
Siellä on Robert Mitchum. - Minä otan sen!
Emme halua maksaa! - Voin maksaa sen.
Hei George. Robbie täällä. - Missä olette?
Paikassa, jonka nimi on Albuquerque. Eräs liftari varasti kaikki rahamme.
Oletteko kunnossa? - Olemme. Äiti tulee. Kuullaan.
Joku varasti heidän rahansa. - En aio antaa hänelle...
Annetaan rahoista, jotka hänjätti. - Mitä tarkoitat?
Antoiko hän teille Masseylta saamansa rahat?
Osan niistä. - Suurimman osan.
Älä sekaannu tähän, Tom.
Sinun elättämisesi maksaa. - Anna rahat minulle.
En aio tehdä sitä. - Ne eivät ole teidän rahojanne.
Saat rahat. - Älä sekaannu tähän, Hope.
Hän on oikeassa. Meidän ei olisi pitänyt ottaa vastaan niitä.
Hän antoi ne minulle! - Anna ne sitten pojalle.
Minkä vuoksi? - Se on oikeudenmukaisinta.
Kiitos.
Olen iloinen päästessäni eroon niistä.
Ei ollut hyyä pitää niitä täällä. - Ei niin.
Ohjelma alkaa pian.
Miksi pysähdyt tähän? - Voimme ottaajonkun kyytiin.
En näe ketään.
Tuolla onjoku.
Mene takapenkille. - Selvä.
Tässä kaikki, mitä oli jäljellä.
Tulen mukaan Kaliforniaan asti. Sitten saatte selvitä itse.
Sovittu.
Aja sitten.
Herää, George.
Siellä se oli. Los Angeles, unelmien kaupunki.
Olimme lopultakin perillä.
Se ei ollut yhtä hohdokasta kuin olimme kuvitelleet.
Emme voineet valittaa, mutta tein sen silti.
Emme ainakaan huku.
Olemme perillä.
Täydellistä.
Aurinko ei paista yhtä kauniisti New Yorkissa.
Jos seisoo tässä, voi nähdä meren.
Tule katsomaan, George!
Kauanko selviämme rahoilla? - Teidän ei tarvitse huolehtia siitä.
Menkää rannalle pitämään hauskaa. - En pidä rannasta.
Tarvitset rusketusta. Olet kalpeampi kuin nunnan takapuoli.
TILAPÄISTYÖTÄ!
Ovi ei ollut lukossa.
Täällä ei ole mitään varastettavaa.
Oletteko olleet kauan täällä? - Pari viikkoa.
Oikein mukavaa. - Olet aina ollut huono valehtelija.
Ette ainakaan huku altaaseen. - Kuulin jo sen.
Miten löysit meidät? - George lähetti kortin.
Saiko hän minun kirjeeni? - En usko.
Missä soitat? - Coconut Grovessa. Ennen Basieta.
Mitä Basielle kuuluu? - Ei mitään erikoista.
Kuinka sinä voit?
Minä voin ihan hyvin. - Siltä näyttää.
Sinä näytät väsyneeltä. Etkö syö kunnolla?
Kiertue-elämä kuluttaa.
Olen huomannut sen.
Oletko pian valmis? - Mitä tarkoitat?
Tarkoitan tätä pientä kokeiluasi.
Ei se ole mikään kokeilu, Dan. - Miten vain haluat.
Ettekö voisi palata huomenna kanssani kotiin New Yorkiin?
Se ei käy.
Etkö rakasta minua enää?
En tiedä, rakastanko sinua enää.
Mutta tiedän, etten tarvitse sinua enää.
En uskonut kuulevani sitä sinulta. - En minäkään.
Haluatko, että polvistun taas eteesi? Huomenna siitä on kulunut 16 vuotta.
Sinulla ei ole tapana muistaa sitä. - Carl auttaa minua muistamaan.
Ehkä sinun olisi pitänyt naida hänet.
Olet uskomaton nainen. - Tuskin edes tunnet minua.
Voisin opetella tuntemaan. - Ei.
Kunpa asiat olisivat toisin.
Lhan totta, Danny.
Voimmeko yhä olla ystäviä? - Toivon niin.
Jos...
Jos muutat mielesi...
Tiedän, mistä löydän sinut.
Poikki! - Pidämme viiden minuutin tauon.
Aloitetaan alusta!
Minun on korjailtava hiuksiani. - Olet orja.
Rakennatte pyramidia. - Silti voi näyttää edustavalta.
Mitä on tapahtunut? - Vaunut ajoivat orjan päälle.
Miten vaunujen kävi?
Laskin vain leikkiä.
Autan teidät ylös. - Kiitos, herra...
Martin Kamen, tuottaja. - Ann Devereaux, pyramidinrakentaja.
Olette liian kaunis orjaksi. - Juuri sen nainen haluaakin kuulla.
Oletteko näyttelijätär? - En, mutta poikani on.
Robbie!
Herra Kamen. Tuottaja. - Hyyää päivää.
Haluat siis näyttelijäksi? - Eikö hän olekin komea?
Jos hän haluaa sitä huomennakin, tuokaa hänet toimistolleni.
Robbien unelma oli toteutumassa. Ehkä äiti oli sittenkin oikeassa.
Kaikki ehkä kuitenkin järjestyisi.
Haloo?
Haen hänet.
Se on sinulle.
Haloo?
Puhelimessa.
Ei...
Kiitos soitostanne.
Kuka se oli?
Äiti...
Isäsi on kuollut.
Hän sai sydänkohtauksen esiinnyttyään New Yorkissa.
Äiti...
Itke vain, kultaseni.
Itke vain.
Niin paljon kuin haluat.
Täällä on kylmä. - Kiitos.
Haluatko vilttini? - Ei, kiitos. En tarvitse sitä.
Juttelin juuri lentoyhtiön kanssa -
ja toinen meistä saa alennusta matkustaessaan hautajaisiin.
Minusta sinä voit lähteä sinne.
Hyyä on.
Soitin rehtorille Radfordiin, missä kävin ennen koulua.
Tiedän, että kävit sitä koulua.
He tarjosivat minulle stipendiä, mikäli haluan aloittaa siellä.
Täällä minulla ei olisi varaa niin hyyään kouluun.
Haluatko muuttaa takaisin New Yorkiin?
Luulen niin.
Hyyä on sitten...
Missä asuisit? - Saan asua Billyn vanhempien luona.
He ovat mukavia ihmisiä.
New York on kotini. - Tiedän sen.
Jos haluaa kirjailijaksi, on asuttava New Yorkissa.
Los Angelesissa on liian valoisaa. Täällä ei ole tarpeeksi masentavaa.
Kuulostat ihan isältäsi.
Keksimme kylläjonkin keinon.
Lhanko totta?
Sovimmehan niin.
Vihdoinkin olin matkalla New Yorkiin.
Voitin taistelun äidin kanssa, mutta en haluamallani tavalla.
Sitten isä teki aamiaista meilleja vieraillemme.
Se oli hulluinta, mitä olimme koskaan tehneet. Siinä kaikki kesälomastani.
Paljon kiitoksia, Judy.
Kertoisitko hieman kesästäsi, George?
Kesäni alkoi viime vuonna, kun isä oli uskoton äidilleni.
Sain 6000 dollaria auton ostoa varten.
Äiti pidätettiin prostituutiosta, mutta kaikki oli väärinkäsitystä.
Massey oli kosinut ainakin yhtätoista muutakin naista.
Tyttö varasti rahatja häipyi -
joten sain viedä äidilleni rahat, jotka tätini oli ottanut äidiltäni...
Lopulta saavuimme Los Angelesiin, mutta heti sinne saavuttuamme -
isäni kuoli, ja minä matkustin tänne hänen hautajaisiinsa.
Minulla on häntä ikävä.
Luulin, että kaiken jälkeen meistä tulisi taas perhe -
mutta niin ei käynyt.
He tuijottivat minua kuin olisin ollut avaruusolento -
joka puhui kieltä, jota he eivät ymmärtäneet.
En aio enää paeta, Mary Beth. - Täällä on vaarallista, Frankie.
En pelkää enää mitään. - He tappoivat jo äitinija isäni.
Hänen on opittava rentoutumaan, niin hänestä tulee hyyä.
En usko sitä.
Olen valmis uhraamaan elämäni.
Anteeksi! - Poikki!
10 minuutin tauko!
Juttelen hänen kanssaan.
Voimmeko ottaa sen uusiksi?
Kamera - käy!
En aio enää paeta. En välitä siitä, mitä sanotte.
Täällä on liian vaarallista, Frankie. - En pelkää enää mitään.
He tappoivat jo äitini ja isäni. - En välitä enää.
Olen valmis uhraamaan elämäni. - Poikki!
Tapat minut myös. - Anteeksi!
En onnistu siinä, George!
Missä äiti on? - Hän meni kai hirteen.
En selviä tästä! - Kyllä sinä selviät.
Sen vuoksihan tulit tänne. - Tekemään itseni naurunalaiseksi?
Olet ollut monissa näytelmissä. - En ehtinyt näytellä niissä.
He tappoivat vanhempasi ja veljesi.
Vain sinäja sisaresi olette jäljellä. Sinun on pysyttävä lujana.
Näin minä sanoisin sen...
Antaa heidän tulla. Aionjäädä tänne, vaikkajoutuisin uhraamaan henkeni.
Vanhempamme kuolivat täällä. Maa kuuluu meille.
Jään tänne.
Entäjos he tulevat tänne? - Antaa heidän tulla.
Jään tänne. Vanhempamme kuolivat täällä. Maa kuuluu meille.
Se on meidän, ja aionjäädä tänne.
He tappavat sinut. - Sillä ei ole väliä.
En pelkää enää mitään.
En aio enää paeta. Olen paennut koko elämäni.
Kuulun tänne, sinun ja lopun perheeni kanssa.
En tiennyt sitä ennen, mutta nyt tiedän sen.
Lähdin täältä kerran, mutta nyt olen taas kotona.
En lähde enää mihinkään.
En välitä siitä, mitä muut sanovat.
Niin minusta tuli näyttelijä.
He tulevat. Hakekaa sheriffi!
Jatketaan!
Robbie unohti pian näyttelemisen ja muutti urasuunnitelmiaan.
Vaatteet olivat hänen suurin kiinnostuksen kohteensa.
Muutin nimeni Hamiltoniksi, joka oli isäni oikea nimi.
Äiti muutti mieltään ja huomasi, ettei hän tarvinnutkaan miestä -
vaikka hänellä riittikin ihailijoita.
Ajattelen usein aikaa tien päällä etsiessämme perheelle elättäjää.
Sen sijaan huomasimme, ettemme tarvinneetkaan ketään.
Mutta kiitos kuitenkin.
SLUT Suomennos: PrimeText International