JA OUIJA NEJ ADJÖ
- Jag vet inte om jag vill göra det här. - Lugn, Laine, det är kul.
Först, reglerna.
Man får aldrig nånsin spela ensam.
Man får inte spela på en begravningsplats.
Och man måste alltid säga adjö.
För att börja cirklar man över brädet, ett varv för varje spelare.
Sedan säger vi: "Som vänner har vi samlats med rena hjärtan."
"Som vänner har vi samlats med rena hjärtan."
"Andar nära, vi kallar på er."
Är det nån här med oss?
JA
Debbie, lägg av!
Om det finns en ande här...
...kan man se den genom spelplattan.
Det är ögat till den andra sidan.
Om nån är här med oss...
...ge dig tillkänna.
Vad gör ni?
Stick härifrån, Sarah!
Lugna dig. Det är bara en lek.
ADJÖ
Adjö.
- Laine, hej. - Deb. Var är du?
Jag är här. Jag har varit här.
Det har varit lite körigt den här veckan.
Berätta vad som hänt.
Och tro inte att du kan svika mig igen. Vi blir sena till matchen.
Ja.
- Du vet, jag tror inte att jag kommer. - Jaså.
Jag går inte förrän jag får prata med dig.
Okej.
Jag kommer ut, ett ögonblick.
Vad är det som händer?
- Är du sjuk? - Nej.
- Har du och Pete bråkat? - Nej, inget sånt.
Vad är det då?
- Ingenting. - Debbie, berätta.
- Jag vill inte gå ut i kväll. - Inga hemligheter mellan oss, minns du?
Minns du spelet där man frågar om framtiden?
Ouija-brädet.
Ja.
För några veckor sedan...
...spelade jag det. Bara lite på skoj. Och...
Jag vet inte. Jag vet inte.
- Det är bara ett spel. - Du har alltid varit så här, eller hur?
- Hur då? - En fullständigt total knäppgök.
- Du har rätt, jag är galen. - Jag behöver inte ens gå på matchen.
- Vi förlorar alltid. Jag följer med... - Nej.
Jag menar, min familj kommer hem närsomhelst.
Jag är bara dramatisk...
- ...och allt är bra. - Är det säkert att du inte vill komma?
Jag har rester därinne som jag ska mumsa på.
- Men vi ses imorgon, lita på det. - Ska jag beställa åt dig?
Pannkakor med alla tillbehör? Okej.
- Jag saknar dig. - Jag saknar dig redan.
Nej.
Hej. Förlåt att jag är sen. Jag har en överraskning till dig.
Kolla in det här.
- Du har en karta. - Ja. Det här är stället jag berättade om.
Det är vid kusten.
- Vi kan campa här. - Ja.
Gå till stranden när vi vill.
- Det är första gången du säger "vi". - Jag vill att du följer med.
Du skulle ju campa med killarna.
Ja, men jag insåg att jag skulle sakna dig för mycket.
Du surfar hela tiden. Vad gör jag?
Jag lär dig. I slutet av veckan är du ett med vågorna. Det blir ashäftigt.
Jag lovar.
Glöm resten av världen ett tag, lämna den bakom dig.
- Jag vill se dig dra det här för pappa. - Jag har tänkt på det också.
Jag säger att det är en skolutflykt.
- Lycka till. - Jag kan övertyga. Man säger det.
- Vem säger det? - Du.
Varje dag.
Okej, så sött. Sluta nu.
- Hej. - Hej, Iz. Lite mer java.
- Var är Debbie? - Jag tror hon är försenad.
Vilken tid går vi till festen i kväll?
- Vi står över. - Ja. Vi ser nån film eller nåt.
Nej, kom igen, ni får inte. Lainey får dig att svika mig.
Du är en stor flicka, Iz. Du kan flyga solo.
Om jag dyker upp ensam ser det inte bra ut.
- Alla har inte det här. - Vad är det här?
Er perfekta tvåsamhet.
Säger hon som gör slut med varenda kille.
Jag vet, jag är en kinkig bitch.
Herregud!
Pappa Kom hem. Snabbt.
Vad är det?
Jag måste gå. Det är pappa.
- Kan det gälla din syster? - Hon skapar kaos överallt.
Jag är ledsen.
- Vad händer? - Jag är så ledsen.
Nona vill hjälpa dig. Laine, sätt dig. Vi måste prata.
- Jag vill inte sitta. Berätta nu. - Laine, sätt dig.
- Jag vill inte sitta! Berätta vad som händer! - Det handlar om Debbie.
Nona, får jag prata med dig?
Jag kan inte gå in. Det här är inte verkligt. Hon ska vara kvar här.
Hon är kvar här.
Hon är precis här.
Här.
Jag förstår inte.
- Ingen av oss gör det. - Hon sa att vi skulle ses nästa morgon.
- Varför skulle hon säga det om hon skulle... - Det får vi aldrig veta.
Jag önskar att hon hade berättat för oss om vad det nu var.
Jag vet vad polisen säger men jag kan inte tro att hon skulle...
Carol hittade henne så där. Det är fruktansvärt.
De har packat och får bo hos mig.
De kan inte vara i huset en natt till.
Pete.
Laine.
- Jag är så ledsen. - Jag är också ledsen.
Jag tog med blommor.
- Debbie tyckte om de här. - De är verkligen fina.
- Vill du att jag sätter dem i vatten? - Nej.
Jag ska leta rätt på hennes mamma. Jag ska ge dem till henne.
Laine.
- Du var hennes allt. - Mrs G.
Förlåt.
Jag ville bara vara i hennes rum.
Det är okej.
Timmarna ni tillbringade här inne.
Och i femte klass hade ni valt college.
Hon brukade göra teckningar av...
...hur våra studentrum skulle se ut.
Allt var lila.
Ja, jag minns det.
Hennes lila period.
Tack för att du ser till huset när vi är borta.
Jag vet inte när vi kommer tillbaka.
Här.
Jag har samlat ihop det här till dig.
Hon skulle vilja att du tar dem.
Minns henne alltid.
Nej, den är det. Titta!
Låt mig se din rumpa skaka!
Ser du? Det är bra!
Mina damer, ni måste dämpa er lite.
Vi har andra kunder.
Vi var mycket coolare än så här.
- Pete skulle säga: "Hur kan du dansa?" - Se på mina tjejer!
- Herregud. - Jag börjar gråta!
Mina tjejer! Se så fina ni är!
- Dra upp den lite. - Herregud!
Varför drar du alltid upp min klänning?
Om du har nån tillgivenhet inom dig...
- ...som du vill visa din pojkvän. - Så jag känner ingen tillgivenhet?
Just nu vet jag inte.
Du kommer att älska mig för det här.
Varför?
Verkligen, Sarah?
Efter allt som hänt idag, måste du göra så här?
- Göra vadå? - Smita ut.
Du gör det så svårt hela tiden.
Kolla... jag vill bara glömma den här jävla dagen.
Jag är ledsen men du ska ingenstans.
Mamma är inte här. Hon har inte varit det på ett tag.
Och du behöver inte vara hon, okej?
Det är inte ditt jobb att vaka över mig hela tiden.
- Om jag ändå inte behövde det. - Bry dig inte så mycket. Det är lättare.
Här är biljetterna.
Jag ska fixa nya tillstånd. Jag är tillbaka om några dagar.
- Okej. - Ring Nona om du behöver nåt.
Jag tar hand om allt, pappa. Oroa dig inte. Hej då.
Ha en bra resa.
Jag messar när jag är framme.
Vi har lektion strax. Hinner vi det här?
Jag ska bara kolla ett par saker. Två minuter.
Visst.
- Kan du kolla poolskyddet på baksidan? - Jag fixar det.
Hallå?
- Herregud. - Det är jag. Är du klar?
- Jag hörde inte att du kom. - Vad är det?
Det är nåt Debbie och jag brukade hålla på med för jättelänge sedan.
- Det var väl på skoj. - Vi låtsades att det var på riktigt.
Vi frågade: "Har jag en hemlig beundrare?" "Är vår vänskap evig?"
- Såna saker. - Och en av er...
- ...flyttade den? - Ja.
Jag visste inte att hon hade ett.
Jag har så många frågor.
Om jag hade stannat. Jag var här. Om jag inte hade lämnat henne...
Laine... det är inte ditt fel.
Man vet aldrig när det är sista gången man pratar med nån.
Jag fick aldrig säga adjö.
Jag vet.
ADJÖ
Pete.
- Hej. - Hej.
Kan vi prata?
Javisst.
Okej.
Jag har inte haft tillfälle att fråga hur det är.
Är det okej?
Jag antar det.
Jag kan inte radera hennes röstmeddelanden.
Jag lyssnar på dem och tror hon är här.
Lämnar meddelanden, gör upp planer.
Innan Debbie dog...
...märkte du nåt konstigt med henne?
Som vad?
Att hon betedde sig annorlunda.
Ja, hon verkade oroa sig för nåt.
Sa hon vad det var?
Det började helt plötsligt. Jag förstod inget.
När jag messade henne ignorerade hon mig. Jag trodde att hon kanske ville göra slut.
Häromdan gick jag hem till henne för att prata.
- Jag fick inte ens komma in. - Hon gjorde samma sak mot mig.
Varför frågar du allt det här?
Jag är nog inte beredd att släppa henne.
Det är inte jag heller.
Jag vet inte. När jag är i huset känns det konstigt.
- Du saknar Debbie. Det gör vi alla. - Nej, det här är annorlunda.
- Jag vet inte. Det är som om hon är där. - Lainey, alla är chockade, okej?
Men det du berättade om att känna skuld...
...du behöver inte göra så mot dig själv.
Har ni känt, när nån man älskat har dött, att man fortfarande kan prata med den?
Det kan du inte. Hon är borta.
- Brädet. Är det inte det man gör med det? - Igår sa du att det bara var ett spel.
Om vi spelar och inget händer tar jag aldrig upp det igen.
Men jag vill verkligen försöka, så kan ni göra det här med mig?
Sarah?
Jag ska ut. Det tar en timme.
Sarah!
Ja?
Jag ska gå ut ett tag.
En timme. Det är lugnt. Jag fattar.
Hallå! Stick härifrån!
- Vad fan, Laine? - För ett ögonblick trodde jag faktiskt på dig.
- Vi umgås. Vad är det för fel? - Du är ett barn och han är för gammal!
Du kan inte vara ensam så du följer med.
Hämta dina grejer. Jag väntar i bilen.
Jag vill inte vara i det här huset. Det känns fel.
Det är här Debbie dog.
Vi måste spela här.
Det är okej.
Vi gör det tillsammans.
Var ska vi göra det?
Där inne.
Jag ska hämta brädet.
Hur ska man kunna prata med nån genom att använda ett spelbräde.
"Hör du mig? Signalen är dålig. Jag har bara en pinne."
Din syster vill göra det.
Så var tyst och häng med.
Herregud!
- Pete. - Det är okej.
- Det är bara jag. Jag hörde er komma. - Vad fan gör du?
Jag har en nyckel till baksidan. Jag går alltid in den vägen.
- Så, låt oss spela. - Vänta.
Det finns några regler först.
Man får aldrig spela på en begravningsplats och aldrig ensam.
Och man ska alltid säga adjö.
Kan vi göra det nu?
Jag tror inte ens på sånt här.
- Men jag vill ändå inte röra vid den. - Kom igen. De säljs i leksaksaffärer.
Cirkla över brädet, ett varv för var och en.
Och sedan säger man de här orden...
"Som vänner har vi samlats med rena hjärtan."
"Andar nära, vi kallar på er."
Om det finns en närvaro här ge dig tillkänna.
Finns det en närvaro här bland oss?
- Det här är ett skämt. - Kom igen. Vem gör det där?
JA
- Sarah, lägg av! - Jag flyttar inte på den.
Finns det nåt du vill berätta?
Den stavade till: "Hej, vän."
Hej, vän.
När jag var här igår, var det du?
JA
Vem är det här?
Debbie.
- Låtsas du vara Debbie? Det är sjukt. - Jag svär, det är inte jag.
- Det skrämmer mig. Nu slutar vi. - Förlåt. Sätt tillbaka handen, är du snäll.
Debbie...
...fanns det nåt jag kunde ha gjort?
Fanns det nåt sätt vi kunde ha hjälpt dig på?
Om det finns nåt du vill berätta om varför du gjorde det här.
Om du gjorde det här mot dig själv...
Gjorde du verkligen det?
Hörni...
...lugna er. Det är ett gammalt hus.
Laine, fortsätt.
- Debbie, jag saknar dig. - Jag saknar dig också.
Det gör vi alla.
Om du kan höra oss...
...vill vi bara ha en möjlighet att säga adjö.
ADJÖ
Laine!
Iz, det är inte på riktigt, okej?
Det är bara ett spel.
Alla lampor. De har slocknat.
- Var ärlig nu. Flyttade du spelplattan? - Nej.
- Du? - Nej. Aldrig i livet.
Vad vi vet var det Laine.
Det kanske var nåt som hon behövde.
Hon kanske inte ens visste att hon gjorde det.
Var det Debbie? Gjorde hon det?
- Vart ska du? - Ett ögonblick bara.
- Debbie, är det du? - Laine, snälla, sluta, okej? Det är inte hon.
Men om det är det? Tänk om hon försöker berätta nåt?
Herregud!
- Vad hände? Hur gick det? - Vad var det?
Jag såg en reflektion i spegeln, sedan knuffade nån mig bakifrån.
Vi kan väl gå härifrån, snälla?
Kom igen.
- Varför tar du hem det? - Det var hennes. Jag vill ha det här.
- Vad? - Du vill verkligen tro att det var Debbie.
Du var där. Det var märkligt, eller hur?
Ja, det var märkligt.
- Men jag vet inte om det betyder nåt. - Men om hon vill säga nåt till mig?
Du ville att vi skulle spela, vi gjorde det. Nu kan vi släppa det.
Laine, du sa adjö till henne.
Så småningom kommer du att känna dig färdig
men jag tror att du kan börja gå vidare.
- God natt. - God natt.
- Jag kunde inte sova igår kväll. - Vi behöver inte prata om det.
Jag hade en massa knäppa drömmar om hennes hus.
Iz, jag vet att du inte ville vara där.
Du gjorde det för min skull, så tack.
Jag är mycket tacksam.
Vi glömmer hela grejen, okej?
- Ja. - Okej.
- Nona, vad gör du? - Du ska aldrig röra såna saker.
Du använde det, eller hur?
Bara en gång.
Lova mig, Laine. Sök inte svar hos de döda.
- Gör dig av med brädet. - Jag ska. Jag lovar, Nona.
Vem är det?
HEJ VÄN
Hej då, Hank. Vi ses imorgon.
Tar du soporna på vägen ut?
Tack.
HEJ VÄN
Hej, Isabelle.
Var?
Nej, det låter inte alls galet.
Jag hämtar dig. Jag är där om några minuter.
HEJ VÄN
Meddelanden via brädet är inget annat än...
...vårt undermedvetna. Det kallas den ideomotoriska effekten.
Omedvetna muskelrörelser aktiveras, vilket skapar rörelsen hos spelplattan.
Vi berättar helt enkelt för oss själva det vi vill tro på.
Sarah?
- Var det du? - Nej, jag trodde det var du.
Pappa, är du hemma?
Pappa!
Skynda dig!
- Har du din telefon? - Nej.
- Den är utanför. - Okej, var tyst, var tyst.
Sarah, håll dig bakom mig, okej?
Hej vän
Isabelle var skakis när vi sågs igår kväll. Jag ringde i morse för att kolla läget.
Hon vill inte ens lämna huset. Och jag såg det också.
"Hej vän." Var inristat på mitt skrivbord.
Har alla sett det?
Debbie försöker kontakta oss.
- Vad kan hon vilja? - Om vi vill veta det...
...måste vi fråga.
Jag tror vi ska säga orden tillsammans.
Som vänner har vi samlats med rena hjärtan.
Andar här, vi kallar på er.
Om det finns en närvaro här ge dig tillkänna.
Debbie, vi finns här för dig. Vi har fått dina meddelanden. Vi är här.
Kan du visa oss ett tecken?
Är du här?
Kom igen nu.
Du dödade inte dig själv, eller hur?
NEJ
Jag visste det.
Debbie, om du inte gjorde det, vem gjorde det?
Gjorde nån dig illa?
JA
Vem gjorde det? Vem gjorde dig illa?
Debbie, varför svarar du inte?
Jag har en fråga.
På vår första riktiga dejt, när vi lämnade alla andra...
...sa vi att vi gick till marknaden.
Men vart gick vi egentligen?
Vi gick till utkiksplatsen.
Vid klippan i ravinen.
Minns du det?
Vad jag sa till dig?
JA
- Det är inte Debbie. - Vad menar du?
Jag tog aldrig med henne dit.
Inte en enda gång.
Är det du, Debbie?
NEJ
Vem fan är det då?
"D."
"Z."
Är det dig vi talade med häromkvällen?
JA
Har vi nånsin talat med Debbie?
NEJ
Laine, vi kan sluta.
När Debbie spelade ouija, fick hon kontakt med dig?
JA
D. Z. var är du?
Stolen.
- Jag ser ingenting. - Hörni...
...jag tror att vi borde gå...
"Fly?"
- "Hon kommer." - Vem kommer?
"Mamma."
- Vänta! - Vad hände?
Det spelar ingen roll, vi spelar inte mer. Okej?
- Vi slutar med brädet, hela grejen. - Debbie spelade, nu är hon död.
Tänk om vi gjorde samma misstag? Tänk om vi bröt mot nån sorts regel?
Du.
Du. Vi är färdiga med det här, okej?
Operation Rent hus.
Jag ska städa...
...vinden!
Okej.
Vinden är klar. Jag gjorde mitt bästa.
Jag ska inte ljuga, det var inte kul. Men jag hittade nåt...
...tillsammans med en massa skräp från de tidigare ägarna.
Ta-da! Den är cool, eller hur?
De hör ihop.
Hon hittade det i sitt hus.
Gillar jag vad jag har hittat?
Ja. Ska jag städa vinden igen?
Nej.
Svara på min fråga. Jag väntar.
"R."
Spelade hon ensam?
"H-E-J-V-Ä-N."
"Hej, vän."
Som du vet är alla i vårt samhälle förkrossade sedan några veckor.
Först var det Debbie och nu Isabelle.
Jag vill prata med var och en av er.
Jag vill försäkra mig om att ni är okej.
När man förlorar nån som står en nära finns det alltid hjälp att få.
Vi bryr oss om er.
Så...
...det finns mycket bra information i den här, om att hantera förluster och gå vidare.
Du har ingen aning om vad du pratar om.
- Laine, vi försöker bara hjälpa dig. - Det kan ni inte.
Jag vet inte vem som kan.
Trevor...
...vi måste prata. Allihopa.
- Du fick oss att spela. Isabelle är död. - Jag kommer aldrig att förlåta mig själv.
Den här saken, den hemsöker oss.
Vart vi än går iakttar den allt vi gör.
Den är ute efter oss alla.
Så, vem står på tur?
- Hej. Det som Trevor sa... - Han har rätt.
Jag behöver dig.
Det är bara vi nu.
- Vad vill den här anden göra med oss? - Den är arg.
När Debbie spelade väckte hon upp nåt i sitt hus.
Okej?
Pete, snälla. Jag behöver din hjälp.
Jag tror det är där Debbie hittade det.
Laine, går det bra?
Laine!
Jag kommer!
Pete.
Pete, ta den här.
Den är tung.
Laine!
Det här är familjen.
Av nån anledning är de fortfarande knutna till huset.
Jag tror fotona är från sent 40-tal eller tidigt 50-tal.
Finns det nåt i gamla arkiv?
Som fastighetsregister eller nåt?
- Jag kan försöka. - Vi behöver veta vilka de är.
Nyhetsarkiv 1950.
POLISEN SÖKER SAKNAD FLICKA
Laine, kom och titta på det här.
Jag hittade en gammal artikel.
POLISEN SÖKER SAKNAD FLICKA
Doris Zander.
D. Z. Det är hon.
Pete, lyssna. Doris Zander...
...hon bodde i Debbies hus med sin mamma.
D. Z. var en försvunnen flicka. De hittade henne aldrig.
De misstänkte att mamman hade nåt med hennes försvinnande att göra.
Vem är den andra flickan på bilderna med dem?
Doris hade en syster.
Hon kan fortfarande vara vid liv.
DOTTER MÖRDAR MAMMA
Kan jag hjälpa till?
Jag ska besöka en patient.
HOOVER MENTALSJUKHUS
Tack.
De sa att min systerdotter är på besök.
- Jag har ingen systerdotter. - Mitt namn är Laine.
Jag kom för att fråga om din syster Doris.
- Doris. - Min bästis, Debbie, bodde i ert gamla hus.
Hon lever inte längre.
Och det här låter väldigt konstigt men...
...jag tror jag vet varför.
Jag tror att det finns en närvaro i huset.
Det skulle inte förvåna mig om det är mer än en.
Jag hittade bilder av dig och din syster.
Hittade du bilder? Mina familjefoton?
- Jag kan komma med dem, eller skicka dem. - Kom gärna hit med dem.
Jag har inte sett min systers ansikte...
...på mycket länge.
Åtminstone inte hennes riktiga ansikte.
Jag tror att jag såg henne, jag och mina vänner. Och hennes läppar...
...de var hopsydda.
Mamma gjorde det.
Min mamma var ett medium.
Om övning ger färdighet var hon jäkligt bra, beroende på hur man ser det.
Hon höll seanser, hon använde andebräden. Allt möjligt.
Lite vårdslös, faktiskt.
Doris älskade min mamma. Hon ville hjälpa till.
Hon var fascinerad av allt det där.
Och när seanserna blev större och min mamma verkligen fick kontakter...
...behövde hon ett kärl.
- Ett kärl för att ge dem en röst. - Vem?
Andarna.
Hon använde Doris.
Sedan var det nåt som gick fel med mamma. Att jaga efter döda...
...och levande i alla skuggor. Någonting brast.
Hon kunde inte stänga av det. Hon kunde inte bryta kontakten.
Mamma var helt uppslukad av dem.
Hon blev galen.
Så hon gjorde det där med Doris.
Med hennes läppar.
- För att hindra dem att prata. - Och sedan försvann Doris?
Försvann.
- Hon lämnade aldrig huset, eller hur? - Nej, det gjorde hon inte.
Mamma var inte sig själv.
Hon dödade Doris.
Och efter det gjorde jag det jag måste för att stoppa mamma.
Det är därför jag sitter här.
Men det betyder inte att mamma är borta.
- Hur såg du henne? - Vad?
Du sa att du såg henne.
Du sa att du såg hennes läppar. Hur såg du henne?
Du kan inte ha sett henne, om du inte...
Jag vill bara stoppa det som händer. Mina vänner dör.
Nej, ni öppnade en kanal.
Ni tog kontakt. Med hjälp av vad?
- Ett andebräde säkert. - Ja.
Ni spelade på en begravningsplats och nu har hon vaknat igen.
Båda. Mamma också.
Om du kunde se dem...
- Bara genom spelplattan. - Inte länge till.
De blir starkare.
Kontaktpunkterna. I ert fall är det kroppen och brädet.
Länken är mellan dem.
Energin växer...
...och den är svår att stoppa.
Mamma hade ett hemligt rum.
Hon förseglade det efter Doris. Nere i källaren.
Gå inte dit ensam. Mamma kommer att försöka stoppa er.
- Vad behöver jag göra? - Du måste ta bort stygnen från munnen.
Och om det går...
...måste du be för att Doris klarar av mamma.
- Det ska vara här nånstans. - Pete, ta den här.
Det här är vansinne, Laine.
Vi borde gå härifrån. Vi borde inte vara här.
Vad?
Skuggan.
Trevor!
Pete! Trevor!
Laine!
Fortsätt!
Sarah, jag behöver hjälp!
Laine!
Stanna där. Jag har hittat henne.
Nej, nej, nej, inte nu.
Kom igen. Sluta. Kom igen!
Kom igen.
Nej!
- Är ni okej? - Ja.
Var är Laine?
Okej, till oss själva i framtiden, hoppas vi kan minnas det här och...
Nej, den ser bra ut.
Vänd dig om. Hur ser det ut där bak? Vänta lite. Låt mig se.
Ni är så tjusiga! Mina älsklingar. Se på mina änglar.
Jag saknar dig, Debbie. Hela tiden.
Debbie?
Trevor: Ring mig Nåt har hänt med Pete.
Ms Zander.
Min envisa lilla systerdotter.
Jag gjorde allt du sa.
Vi hittade kroppen, jag tog bort stygnen, hon skickade iväg mamma.
Men det fungerade inte. Varför fungerade det inte?
Mamma måste ha kommit tillbaka för Pete, en annan vän, är död.
Hon är fri.
Du ljög för mig.
Din mamma försökte inte skada oss. Hon försökte hindra oss.
Din mamma var inte den som var ond.
Jag sa till henne att jag skulle hjälpa henne.
Jag hörde också rösterna.
De berättar...
...de mest underbara...
...hemska saker.
Du kommer också att höra dem...
...flicka lilla.
Du får höra dem tids nog...
...för hon kommer och tar dig också.
- Jag berättade alltid för henne. - Ms Zander.
Hon är snäll mot mig.
Jag skulle hjälpa henne, så kommer hon att vara snäll mot mig.
Hon kommer att hålla sina löften!
Nej! Nej!
Ni måste bryta kontakten...
- ...annars kommer den tillbaka. - Jag ska bränna brädet.
Det räcker inte. En så stark ande kan återskapa det.
En kontakt som man fått med en ande är mycket svår att bryta.
Brädet är bara kanalen. Ni måste bryta kontakten på båda sidor.
- Hur? - Er kontakt är via brädet och flickans kropp.
Anden lever genom dem båda, så ni måste förstöra båda två.
- Förstöra kroppen? - Och brädet. Och ni måste skynda er.
- Jag ringer Trevor. - Tack.
- Trevor. - Sarah?
Vi är här borta.
Vänta!
Sarah?
Laine!
Trevor är redan här.
Trevor!
Var är han?
Trevor?
Nej!
Laine, vad ska vi göra?
Laine!
Gå och hämta brädet.
- Vi behöver kroppen. - Vi bränner den.
Laine! Sarah!
Sarah!
Hallå!
Som vänner har vi samlats med rena hjärtan.
Andar här, vi kallar på er.
Doris, jag spelar ensam! Du måste spela!
Hej.
- Känns det bättre? - Ja. Jag antar det.
Jag saknar dem bara.
Hela tiden.
Ja, jag också.
Det känns väl aldrig som att man får säga adjö.
Men det kanske är okej.
Det kanske inte finns några adjö.
Inte på riktigt.
Jag tänker på den där kvällen.
Den stackars lilla tjejen.
Alla onda andar som fanns i henne.
Vart tror du de tog vägen?
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Få ditt eget konto gratis. Skriv till oss på hunddawgs@gmail.com
Ansvarig utgivare: Zoran Slavic United International Pictures AB
© Översättning: Peter Simons BSO 2014.
BASERAT PÅ OUIJA FRÅN HASBRO