Mojster Kacilij.
Ta obred ti bo prinesel samo gorje.
Hinavka!
Izzovi me, Billy.
Daj no. Se zafrkavaš?
Ne, doktor.
"Feels So Good", Chuck Mangione, 1977.
Rekel si, da bo ta težja. –Narobe! 1978.
Ne, Billy. Pesem se je na vrh lestvic uvrstila l. 1978,
toda album so izdali decembra 1977.
Ne. Wikipedija pravi ... –Preveri še enkrat.
Kdaj si ...? –Kako si zapomniš te neuporabne stvari?
Neuporabne? Njegov Flugelhorn je bil hit.
Torej, Billy? –1977. –Prosto.
Zaleti se nekam.
Dobro dene, kajne?
V redu je, Stephen. Opravil si svoje. Mi bomo zaključili.
Kaj je? –Strelna rana.
Neverjetno, da je še živ.
Težava z dihanjem, testiranje možganskega debla ...
Našel sem težavo, dr. Palmer.
V njegovi glavi ste pustili kroglo. –Hvala. Škoduje možganom.
Hotela sem, da strokovnjak potrdi možgansko smrt. Nekaj mi smrdi.
Hitro.
Dr. West! Kaj počnete? –Daroval je svoje organe.
Počasi. Nisem privolila. –Ni potrebe. Je že možgansko mrtev.
Prezgodaj je še. Pripravimo ga za operacijo na možganih.
Ne boste operirali na mrtvecu. –Kaj vam ni jasno?
Krogla? –Popolna utrjena krogla. Prevlečena je z zlitino svinca in antimona.
Strupena kovina. Izteka se v možganski likvor,
kar je povzročilo izklop živčnega sistema. –Hitro.
Bolnik ni mrtev, a umira. Bi še radi odstranili organe?
Jaz bom pomagal. –Ne, dr. Palmer bo.
Hvala.
Sliko na zaslon. –Ni časa.
Ne moreš ročno operirati. –Lahko in bom.
Ni časa za bahanje, Strange.
Kaj pa pred 10 minutami, ko si napačno ugotovil smrt?
Lobanjski živci nedotaknjeni.
Dr. West, utišajte uro.
Ni ga bilo treba ponižati pred vsemi.
In tebi ni bilo treba rešiti bolnika. Včasih si ne morem pomagati.
Nick je odličen zdravnik. –Prišla si k meni.
Potrebovala sem drugo mnenje. –To si že imela.
Potrebovala si mnenje usposobljenega. –Zato bi moral biti urgentni kirurg.
S tabo bi bilo čisto drugače.
Ne delam v mesariji. –Glej, on ...
Glej, z razdelitvijo hrbtenjače spodbujam nevrogenezo v centralnem živčevju.
Moje delo bo rešilo tisoče življenj.
Na urgenci lahko rešim samo pijanega kretena s pištolo.
Prav imaš. Na urgenci samo rešuješ življenja.
Ni slave, intervjujev ...
Bom pač ostala z Nickom.
Čakaj malo. Ali vidva slučajno ...
Kaj? –Spita skupaj? Sem mislil, da je bilo jasno iz moje zgroženosti.
Še preveč.
In ne, ne hodim s svojimi sodelavci.
A tako? –Temu pravim Strangov zakon.
Dobro! Me veseli, da je nekaj poimenovano po meni.
Iznašel sem laminektomijo,
vendar je nihče noče poimenovati Strangov poseg.
Oba sva jo iznašla. –Tvoj zakon mi laska.
Nocoj imam govor na večerji Nevrološke skupnosti. Pridi z mano.
Večerja z govorom? Kako romantično.
Včasih ti je bilo všeč.
Zabavala sva se. –Ne. Ti si se zabaval.
Ni šlo za naju, temveč zate.
Ne samo zame. –Stephen. Vedno gre samo zate.
Lahko bi uporabili vezaj. Strange–Palmerjev poseg.
Palmer–Strangov.
Billy! Kaj imaš zame?
35-letni polkovnik zračnih sil. Eksperimentiral je z oklepom
in si zdrobil spodnjo hrbtenjačo. Delno korakalni vretenčni zlom.
Lahko bi pomagal, ampak to zna tudi 50 drugih.
Najdi mi kaj vrednega mojega časa.
68-letnica, ki ima razširjen tumor na možganskem deblu.
Mi hočeš uničiti sloves? Vsekakor ne.
Kaj pa 22-letnica z električnim vsadkom
v možganih za nadzor shizofrenije, ki jo je zadela strela?
Zanimivo.
Mi lahko pošlješ ... Sem dobil.
V redu je. Vse bo še dobro.
Kaj so naredili?
Pripeljali so te s helikopterjem, vendar je trajalo, da so te našli.
Z vsako uro, ko si bil v avtu, so se poškodbe živcev večale.
Kaj so naredili?
11 jeklenih paličic v kosti.
Več pretrganih vezi.
Hude poškodbe živcev v obeh rokah.
Operirali so te 11 ur.
Poglej te opornice.
Nihče ne bi mogel storiti bolje.
Jaz bi lahko.
Ne, ne. –Daj telesu čas, da se zaceli.
Uničil si me.
Kako dolgo še, dokler ...
Dr. Strange ... tkivo se še celi.
Pospešite celjenje. Cevko potisnite pod nadlaktno arterijo.
Bi šlo.
Tvegano in drago, a bi šlo.
Važno, da se da.
Gor.
Pokaži mi svojo moč.
Nima smisla. –Ima smisel. Lahko ti uspe.
Pa mi povej, diplomantek,
ali si kdaj poznal koga s tako hudimi poškodbami,
ki bi si s temi vajami opomogel?
Enega. V nesreči si je zlomil hrbet. Eno nogo je imel paralizirano.
Bolela ga je rama zaradi vozička.
Sem je prišel trikrat na teden.
Nekega dne pa je izginil. Mislil sem, da je umrl.
Čez nekaj let je šel mimo mene na ulici.
Hodil je? –Ja. –Bedarija. Pokaži mi dosje.
Trajalo bo, da ga poiščem.
Ampak če bo dokazalo, da se tvoja arogantna rit moti,
bo vredno.
Pogledal sem tvoje raziskave.
Prebral sem vse papirje, ki si jih poslal, vendar ne bo delovalo.
Ne vem, če se zavedaš, kako hude so poškodbe ...
Poglej, takole ... –Ne bi mi uspelo.
Razumem. Poslušaj ...
Od mene zahtevaš nemogoče, Stephen. –Daj, no ...
Govoriva o mojem ugledu. –Etienne, čakaj.
Ne morem ti pomagati. –Ne, ne. Čakaj!
Živjo.
Ne bo operiral.
Nesposoben je.
V Tokiu je nov poseg. Vzgajajo darovane izvorne celice
in iz njih 3D natisnejo živčevje. Če bi lahko dobil posojilo ...
Stephen ... –Le 200.000 dolarjev.
Stephen. Vedno si zapravljal denar tako hitro, kot si ga zaslužil,
zdaj pa zapravljaš že denar, ki ga nimaš.
Morda je čas, da se ustaviš.
Ne. Ravno zdaj se ne smem ustaviti,
ker, kakor vidiš, mi ne gre na bolje!
To ni več medicina. To je obsedenost.
Nekaterih stvari se ne da popraviti.
Življenje brez mojega dela ... –Je še vedno življenje.
To ni konec. So še druge stvari, ki dajejo tvojemu življenju smisel.
Kot kaj? Ti?
Čas je, da se opravičiš.
Čas je, da odideš.
Prav. Ne morem te več gledati, kako se uničuješ.
Pretežko zate, kajne? –Ja.
Je. Boli me srce, ko te vidim takega. –Ne pomiluj me.
Ne pomilujem te. –A res? Kaj potem počneš tukaj?
Prinesla si sir in vino, kakor da sva stara prijatelja na pikniku?
Nisva prijatelja, Christine. Zgolj ljubimca sva bila.
Rada imaš žalostne zgodbe, kajne? Sem jaz zdaj to zate?
Ubogi Stephen Strange, usmiljena vreden.
Končno me potrebuje. Še en izmeček zate.
Zakrpaj ga in ga pošlji v svet, srce ti kar žvrgoli ...
Tako zelo ti je mar, ali ne?
Zbogom, Stephen.
Sem ti rekel!
Pangborn, J. Metropolitanski zdravstveni dom
Daj, no! Kje je izziv?
Veliko govoriš!
Jonathan Pangborn, popolna poškodba hrbtenjače.
Kdo ste? –Paraliziran od bokov navzdol.
Delna paraliza obeh rok.
Ne poznam vas.
Jaz sem Stephen Strange. Nevrokirurg. Nekoč.
Veš, kaj? Mislim, da vas poznam.
Nekoč sem prišel v vašo pisarno. Niste me hoteli sprejeti.
Nisem prišel preko vaše tajnice.
Bil si neozdravljiv. –V tem zate ni slave, ne?
Prišel s s kraja, od koder ni vrnitve!
Poskušam najti pot nazaj.
Pangborn, greš ali ne?
Prav.
Odpovedal sem se svojemu telesu.
Mislil sem, da mi je ostal le še um. Vsaj to bi moral razviti.
Zato sem šel h gurujem in častitljivim ženskam.
Tujci so me nosili na vrh gora k svetim možem.
Nazadnje sem našel učiteljico.
Moj um se je povzdignil in moj duh poglobil.
In nekako ... –Se je tvoje telo zacelilo?
Lahko bi se naučil večjih skrivnosti,
vendar nisem imel moči, da bi jih odkril.
Zadovoljil sem se s čudežem in se vrnil domov.
Kraj, ki ga iščeš, je Kamar–Tadž.
Toda cena je visoka? –Koliko?
Ne govorim o denarju.
Vso srečo.
Vrzi žogo!
Katmandu, Nepal
Oprostite. Kamar–Tadž?
Veste, kje je Kamar–Tadž?
Himalajsko zdravljenje! Najdite mir v sebi!
Kamar–Tadž?
Kamar–Tadž ...
V redu.
Fantje, nimam denarja. –Uro daj.
Ne, prosim. To je edino, kar mi je ostalo. –Uro.
Prav.
Iščeš Kamar–Tadž?
Resno? Sva res na pravem kraju?
Tisto je videti veliko bolj kamartadžasto.
Nekoč sem stal tam, kjer si zdaj ti.
Tudi jaz sem bil nespoštljiv.
Zato ti bom dal nasvet.
Pozabi na vse, kar misliš, da veš.
Razumem.
To je svetišče Starodavne.
Starodavna? Tako mu je ime?
Prav. Pozabi na vse, kar misliš, da veš. Žal mi je.
Hvala, ker ...
To je pa ... nekaj ...
Hvala.
Živjo.
Hvala. In hvala.
Hvala, Starodavna, ker ste me sprejeli ...
Ni za kaj.
Starodavna. –Hvala, mojster Mordo in mojster Hamir!
Gospod Strange!
Pravzaprav doktor. –Nič več, kolikor vem.
Niste zato tukaj? Veliko operacij ste prestali.
Sedem, ali ne? –Ja ...
Dober čaj.
Ste zdravili moža Pangborna? Invalida.
Na nek način. –Pomagali ste mu, da je shodil.
Kako vam uspe pozdraviti zlomljeno hrbtenjačo?
Saj je nisem.
Ni mogel hoditi. Prepričala sem ga, da je.
Menda ne namigujete, da je bilo psihosomatsko?
Ko povežete poškodovan živec, ga pozdravite vi ali telo?
Celice. –In celice se združijo na prav poseben način.
Tako je. –In če bi ti povedala, da lahko prepričam tvoje telo,
da se zaceli na več načinov?
Govorite o obnovitvi celic.
To je najnovejša tehnologija.
Jo zato izvajate tukaj, brez vednosti oblasti?
Kako tvegano je vaše zdravljenje?
Kar precej.
Torej ste iznašli način, da živčne celice prisilite, da se same celijo.
Ne, gospod Strange.
Vem, kako spreobrniti duh, da bolje zaceli telo.
Duha ... da zaceli duha?
Prav. Kako? Kje začnemo?
Vam ni všeč?
Ne ... Zelo je dober. Ampak sem ga že videl v trgovinici.
Kaj pa tale? –Akupunktura, krasno.
Kaj pa tole?
Kažete mi sliko MRI? Saj to ni res.
Vsako izmed teh reči je narisal nekdo, ki je videl delček, ne pa celote.
Ves denar sem porabil za pot sem
z enosmerno vozovnico, vi pa mi govorite o zdravljenju z močjo vere?
Vi gledate svet skozi ključavnico,
ki jo že vse življenje poskušate razširiti.
Videti in izvedeti več. Ko pa le slišite, da jo je možno razširiti
na nedoumljive načine, zavračate možnost?
Zavračam jo, ker ne verjamem v čakre, energije ali moč vere.
Duh ne obstaja!
Narejeni smo zgolj iz materije.
Smo le majhen, bežen drobec znotraj povprečnega vesolja.
Podcenjujete se. –Mislite, da ste me sprevideli?
Niste me. Jaz sem vas.
Kaj ste mi pravkar storili? –Tvojega duha sem potisnila iz telesa.
Kaj je bilo v čaju? Psilocibin? LSD?
Samo čaj.
Z malo medu.
Kaj se je zgodilo? –Za trenutek si obiskal astralno dimenzijo.
Kaj? –Kraj, kje duša obstaja zunaj telesa.
Zakaj mi to počnete? –Da ti pokažem, česa vsega ne veš.
Odpri oči.
Ne! Ne ... Madona!
O, bog! O, bog!
To ni resnično, to ni resnično ...
Njegov utrip je nevarno povečan.
Meni deluje v redu.
Misliš, da veš, kako deluje svet?
Misliš, da obstaja samo materialno vesolje?
Kaj je resničnost?
Kakšne skrivnosti ležijo izven dosega tvojih čutov?
Pri koreninah obstoja se um in materija združujeta.
Misli ustvarjajo resničnost.
To vesolje je zgolj eno izmed neskončno drugih.
Svetovi brez konca.
Nekateri blagohotni in polni življenja,
drugi pa škodoželjni in lakomni.
Temačni kraji, kjer sile, starejše od časa,
sestradano prežijo.
Kdo si ti v tem prostranem multiverzumu, dr. Strange?
Si tudi to videl v trgovinici?
Uči me!
Ne.
Ne ... Ne!
Ne, ne!
Ne! Odprite vrata! Prosim!
Hvala, mojstra.
Misliš, da sem ga zmotno vrgla ven?
Po petih urah je še zmeraj pred vrati.
Močan je.
Trmoglavost, prevzetnost, stremenje ... Vse to sem že videla.
Spominja te na Kacilija?
Ne morem še enemu nadarjenemu učencu vliti moči,
in ga potem izgubiti v temi.
Mene nisi izgubila. Hotel sem premagati sovražnike.
Dala si mi moč poraziti moje demone.
In živeti znotraj zakona narave.
Nikoli se ne znebimo demonov, Mordo.
Samo naučimo se živeti z njimi.
Kacilij ima še zmeraj ukradene strani.
Če mu jih uspe razvozlati, nas lahko vse pogubi.
Temačni dnevi se bližajo.
Morda bi Kamar–Tadžu možje, kot je Strange, prišli prav.
Ne izženite me.
Nikamor nimam iti.
Hvala.
Postelja.
Počivaj.
Meditiraj ...
Če moreš.
Starodavna bo poslala pote.
Kaj je to? Moja mantra?
Geslo za Wi–Fi.
Nismo primitivci.
Čas bo pokazal, kako zelo te ljubim. –Christine
Jezik mističnih umetnosti je star toliko, kot civilizacija.
Čarodeji Starega veka so temu jeziku pravili "uroki".
Če pa te ta beseda tako zelo moti,
mu lahko rečeš "program".
Izvorna koda, ki oblikuje resničnost.
Zbiramo energijo
iz drugih dimenzij multiverzuma,
da kličemo uroke,
ustvarjamo ščite
in orožja,
čaramo.
Ampak tudi, če bi bili moji prsti zmožni tega,
bi moje roke samo mahale po zraku.
Kako prideš od tu do tam?
Kako si se naučil pritrditi pretrgane živce
in zakrpati človeško hrbtenico?
Z leti učenja in vaje.
G. Strange. –Recite mi Stephen.
In vi ste? –Wong. –Wong.
Samo Wong? Tako kot ... Adele?
Ali ... Aristotel.
Drake. Bono.
Eminem.
Knjiga nevidnega sonca.
Astronomia Nova.
Kodeks Imperium.
Solomonov ključ.
Vse to si prebral? –Ja.
Pridi z mano. –Prav.
Ta oddelek je samo za mojstre.
Toda z mojim privoljenjem ga lahko uporabljajo tudi drugi.
Začni z Maximovimi osnovami.
Kako ti gre Sanskritščina?
Odlično mi gre Google Translate.
Preberi jo. Klasična Sanskritščina.
Kaj pa tiste?
Zasebna zbirka Starodavne.
Torej so prepovedane?
Nobeno znanje v Kamar–Tadžu ni prepovedano. Le nekatere dejavnosti.
Te knjige je zmožna razumeti le vrhovna čarodejka.
V tejle manjkajo strani.
To je Cagliostrojeva knjiga. Študija časa.
Enega izmed obredov je ukradel nekdanji mojster.
Fanatik Kacilij.
Po tem, ko je obesil prejšnjega knjižničarja
in ga obglavil.
Zdaj jaz varujem te knjige.
Če bo katera izmed knjig v tej zbirki ukradena, bom vedel.
In krivec bi bil mrtev, še preden bi prestopil prag.
Kaj pa, če samo prekoračim rok izposoje?
Obstaja kakšna posebna zamudnina?
Ljudje so običajno mislili, da sem zabaven.
Ali so delali zate?
Lepo je bilo govoriti s tabo. Hvala za knjige in grozljivo zgodbo
ter grožnjo s smrtjo.
Prejeli bomo moč za uničenje one, ki nas je izdala.
One, ki je izdala svet.
Obvladovanje prstana zanke je osnova mističnih umetnosti.
Omogočajo nam potovanje skozi multiverzum.
Samo osredotoči se.
Predstavljaj si.
Zamisli si cilj.
Glej onkraj sveta pred tabo.
Predstavljaj si vsako podrobnost.
Jasnejša je slika, hitreje in lažje
se bo odprl prehod.
Konec.
Rada bi trenutek na samem z g. Strangom.
Seveda.
Moje roke. –Ne gre za tvoje roke.
Kako, da ne?
Mojster Hamir.
Hvala, mojster Hamir.
Ne moreš si s silo podrediti reke.
Moraš se prepustiti toku in njegovo moč uporabiti kot svojo.
Nadzorujem ga s predajo nadzora? To nima smisla.
Vse nima. Ni treba, da ima smisel.
Tvoj intelekt te je v življenju pripeljal daleč.
Toda dlje te ne bo.
Predaj se, Stephen.
Utišaj svoj ego
in moč se bo zbudila.
Za menoj.
Čakaj. Je to ... –Everest.
Čudovito. –Prav imaš. Na smrt mrzlo, a lepo.
Pri tej temperaturi lahko oseba preživi 13 minut,
preden telo neha delovati. –Krasno.
Toda ti boš verjetno padel v šok že po prvih dveh minutah. –Kaj?
Predaj se, Stephen. –Ne! Nikar!
Kako gre novemu rekrutu? –Bomo videli.
Vsak čas.
Ne spet.
Mogoče bi moral ...
Stephen. –Wong.
Kaj hočeš, Strange? –Knjige o astralni projekciji.
Nisi še pripravljen. –Preizkusi me, BeyoncĂ©.
Daj no. Saj si slišal zanjo? Zelo znana je.
Se kdaj smejiš?
Samo knjigo mi daj, prav?
Ne.
Nekoč si me v tej sobi prosjačil, naj te učim.
Zdaj slišim, da dvomiš v vsako lekcijo in se raje učiš sam.
Nekoč ste mi v tej sobi povedali, naj odprem oči.
Zdaj pa mi pravite, naj slepo sprejemam pravila, ki nimajo smisla.
Kot pravilo o delanju prehodov v knjižnici?
Me je Wong zašpecal? –Hitro napreduješ.
Potrebuješ varno mesto, kjer boš vadil uroke.
Zdaj stojiš v Zrcalni dimenziji.
Vedno prisotni, a neopazni.
Kar se zgodi tukaj, ne vpliva na resnični svet.
Zrcalno dimenzijo uporabljamo za trening, nadzor
in občasno grožnje.
Nočeš ostati tukaj brez svojega prstana zanke.
Čakajte. Kaj mislite z grožnjami?
Učenje o neskončnem multiverzumu
je vključevalo tudi učenje o neskončnih nevarnostih.
In če bi ti povedala še vse drugo, česar ne veš, bi prestrašen zbežal.
Kako starodavna je?
Nihče ne ve njene starosti.
Samo to, da je Keltinja in ne govori o svoji preteklosti.
Slediš ji, čeprav ne veš?
Vem, da je trdna, a nepredvidljiva.
Neusmiljena, a prijazna.
Naredila me je v to, kar sem.
Zaupaj učiteljici. In ne izgubi se.
Kot Kacilij? –Tako je.
Poznaš ga.
Ko je izgubil že vse ljubljene, je prišel k nam.
Bil je žalujoč in zlomljen človek,
ki je iskal odgovore v mističnih umetnostih.
Genialen učenec, a ošaben in svojeglav.
Ni zaupal Starodavni in je zavračal naše učenje.
Zapustil je Kamar–Tadž.
Njegovi privrženci so mu sledili kakor ovce,
zapeljani k napačnemu nauku.
Ukradel je prepovedan obred, ne? –Ja.
Obred za kaj?
Ne sprašuj več.
Kaj je to? –Spet sprašuješ.
To je relikvija.
Včasih je magija premočna za vzdrževanje, zato jo vdelamo v predmete,
ki lahko vzdržijo nadčloveške napore.
To je Palica živega tribunala.
Veliko relikvij obstaja.
Palica Watoomba.
Voltorski škornji bliska.
Kar zdrsnejo z jezika, kajne? Kdaj bom dobil svojo relikvijo?
Ko boš pripravljen. –Mislim, da sem.
Pripravljen boš, ko bo relikvija to odločila.
Za zdaj
ustvari orožje.
Ja.
Bori se! Bori se, kakor da ti gre za življenje!
Nekega dne ti morda bo.
Christine
Še zadnjič ti pošiljam sporočilo
Wong?
V redu.
Najprej odprite Agamottovo oko.
Tako.
Mojbog.
Dormammu.
Temna dimenzija.
Večno življenje?
Nehaj!
Z verjetnostnim kontinuumom se je prepovedano igrati!
Delal sem točno tako, kot je pisalo v knjigi.
Je v knjigi pisalo, kako nevarni so ti obredi?
Ne vem. Nisem še prišel do tam.
Časovno naravnavanje lahko povzroča razcepe v času.
Neuravnovešene prehode med dimenzijami.
Obsežne paradokse! Časovne zanke!
Hočeš za vedno ponavljati en in isti trenutek,
ali sploh prenehati obstajati?
Pred uroke bi morali vstaviti opozorila.
Tvoja radovednost bi te lahko ubila.
Nisi manipuliral s časovno-prostorskim kontinuumom,
ampak si ga uničeval.
Ne posegamo v naravni zakon. Branimo ga.
Kako si se tega naučil?
Kje si se naučil urokov, ki so potrebni zgolj za razumevanje tega?
Fotografski spomin. Tako sem hkrati doktoriral iz medicine in filozofije.
Za to, kar si storil, je potrebno več kot le spomin.
Mistične umetnosti so ti pisane na kožo.
Vendar se moje roke še vedno tresejo. –Za zdaj še.
Ne za vedno? –Nismo preroki.
Kdaj mi boš povedal, kaj smo?
Maščevalci varujejo svet pred stvarnimi nevarnostmi,
čarodeji pa ga branimo pred bolj mističnimi grožnjami.
Starodavna je zadnja iz dolge vrste vrhovnih čarodejev.
Oče vseh njih
je mogočni Agamotto.
Čarodej, ki je ustvaril oko, ki si si ga prisvojil.
Agamotto je zgradil tri svetišča na krajih moči,
kjer zdaj stojijo velemesta.
Ta vrata vodijo v svetišče v Hong Kongu,
ta vrata v svetišče v New Yorku
in ta v svetišče v Londonu.
Skupaj svetišča tvorijo ščit okrog našega sveta.
Svetišča varujejo svet in čarodeji
varujemo svetišča. –Pred čem?
Bitji iz drugih dimenzij, ki grozijo našemu vesolju.
Kot Dormammu?
Od kod veš za to ime?
Prebral sem ga v Cagliostrojevi knjigi. Zakaj?
Dormammu preži v Temni dimenziji.
Onkraj časa.
On je vesoljski zavojevalec, uničevalec svetov.
Bitje brezmejnih moči in nenasitne lakote,
z namenom napasti vsako vesolje
in pripeljati vse svetove v svojo Temno dimenzijo.
Najbolj hlepi po Zemlji.
Strani, ki jih je ukradel Kacilij.
Obred za priklic Dormammuja in srkanje moči iz Temne dimenzije.
V redu. V redu.
Samo malo. Prišel sem, da bi si pozdravil roke,
ne pa bojeval v neki mistični vojni.
London.
Kacilij!
Ne!
Wong? Mordo?
177A Bleecker Street
Je kdo tam?
Živjo?
Daniel. Torej si postal upravitelj svetišča.
Veš, kaj to pomeni?
Da boš umrl varujoč ga.
Stoj!
Kako dolgo ste že v Kamar–Tadžu, gospod ...?
Doktor.
Samo Doktor? –Strange. (Čudno)
Pa že. Ampak kdo sem, da bi sodil?
Ne znaš ga uporabljati, kajne?
Kaj?
Tukaj boš umrl. –Nehaj.
Rekel sem, da nehaj!
Tega ne morete ustaviti, g. Doktor. –Zakaj ... Glej, ne vem, o čem govoriš.
O koncu in začetku.
Večina postane manj, nato le eno.
Če ne boš govoril smiselno, bom tole dal nazaj gor.
Povejte, g. Doktor.
Poslušaj, moje ime je dr. Stephen Strange.
Zdravnik ste? –Ja. –Znanstvenik.
Razumete zakone narave. Vse se postara in umre.
Na koncu bo ugasnilo naše sonce, naše vesolje se bo ohladilo in razpadlo.
Toda Temna dimenzija
je kraj onkraj časa.
Dovolj. Tole bom dal nazaj. –Ni treba, da svet umre, doktor.
Ta svet lahko zapolni mesto poleg mnogih
kot del Enega.
Velikega in čudovitega Enega.
Vsi lahko živimo večno.
Res?
Kaj boš imel ti od te novodobne dimenzijske utopije?
Isto, kot ti in vsi drugi. Večno življenje.
Ljudje razmišljajo o dobrem in zlem,
vendar je v resnici čas naš sovražnik. Čas pogubi vse.
Kaj pa ljudje, ki si jih ubil?
Majhni, bežni drobci znotraj povprečnega vesolja.
Ja.
Razumeš, kaj počnemo?
Svet ni to, kar bi moral biti. Človeštvo hrepeni po večnem,
po svetu onkraj časa, ker nas je čas zasužnjil.
Čas nas žali.
Smrt nas žali.
Doktor ...
Nočemo kraljevati svetu.
Hočemo ga rešiti in ga podariti Dormammuju,
ki je dosegel konec evolucije,
ki odgovarja na vprašanje obstoja.
Vrhovna čarodejka brani obstoj.
Kaj vas je pripeljalo v Kamar–Tadž, doktor? Razsvetljenje?
Moč?
Prišel si se pozdravit, kot mi vsi.
Kamar–Tadž zbira polomljene stvari.
Vsem nam je obljubljeno zdravljenje,
namesto tega pa nam Starodavna ponuja cenene trike.
Pravo magijo prihrani zase.
Si se kdaj spraševal, zakaj živi tako dolgo?
Videl sem obrede iz Cagliostrove knjige.
Torej veš.
Obred mi daje moč strmoglaviti Starodavno in uničiti njeno svetišče,
da bo Temni dimenziji pot prosta.
Kajti kar Starodavna kopiči, Dormammu razdaja.
Življenje za vedno.
On ni uničevalec svetov, temveč rešitelj svetov.
Ne. Daj no. Poglej svoj obraz.
Dormammu je iz tebe naredil morilca.
Kako dobro je lahko njegovo kraljestvo?
Misliš, da je to smešno?
Ne. Ne, doktor.
Smešno je, da si izgubil svoj prstan zanke.
Vam lahko pomagam? –Kje je dr. Palmer?
Gospod, moramo ... –Kje je? –Na oddelku za sestre.
Christine!
Stephen? Mojbog. Kaj ... –Moraš me operirati. Samo ti.
Zdaj! Nimam časa!
Kaj se je zgodilo? –Zabodli so me. Srčna tamponada.
V kaj si oblečen?
Prsni koš je čist. –Kri ... je v srčni ovojnici.
Ne, ne! Stephen! Stephen!
Malo višje.
Previdno z iglo, prosim.
Stephen?
Bog mi pomagaj. Kaj gledam? –Moje astralno telo.
Si mrtev? –Ne, Christine, vendar umiram.
Razumem.
Ja. V redu.
Še nikoli nisem videla take rane.
S čim so te zabodli?
Ne vem.
Zdaj bom izginil. –Ne, ...
Drži me pri življenju, prav?
V redu! V redu.
Bedarija!
Polnim na 200 džulov
Stephen, daj no.
Še enkrat me daj! –Nehaj s tem!
Povečaj napetost in me znova stresi.
Ne, tvoje srce bije! –Daj!
O, bog!
Si v redu? –Ja.
V redu.
Po vsem tem času se prikažeš tukaj
in zletiš iz svojega telesa? –Vem.
Tudi jaz sem te pogrešal.
Napisal sem dve sporočili, pa mi nisi odgovorila.
Zakaj bi?
Christine, zelo mi je žal.
Za vse. Prav si imela,
bil sem popoln kreten. Grdo sem ravnal s tabo
in zaslužiš si veliko več. –Nehaj. Očitno si v šoku.
Mislim, kaj se dogaja?
Kje si bil?
Potem, ko se mi je zahodna medicina izneverila,
sem šel na zahod in pristal v Katmanduju.
Katmandu? –Ja.
Kot v pesmi Boba Segerja? –1975, Beautiful Loser, stran A.
Odšel sem v Kamar–Tadž.
Govoril sem z žensko po imenu Starodavna ...
Pridružil si se kultu? –Ne. Ne čisto.
Naučili so me uporabljati moči, za katere poprej nisem vedel.
Sliši se kot kult. –Ni kult.
To bi rekel član kulta. –O, ne.
Čakaj, Stephen ... Kaj misliš, da počneš?
Pozen sem na kultni posvet.
Noro. –Ja.
Kaj počneš?
Povej mi resnico.
Mogočen čarovnik, ki se je podredil starodavnemu bitju,
ki lahko ukrivlja zakone fizike, me je poskušal ubiti,
vendar sem ga ujel v Greenwich Villagu,
in najhitreje bom prišel tja skozi dimenzionalni prehod,
ki sem ga odprl v omari za čistila. –Prav. Ni mi treba povedati.
Res moram iti.
Strange!
V redu si. –O tem bi se dalo razpravljati, ampak ja.
Plašč Lebdenja.
Tebe je izbral.
Precejšen dosežek.
Muhast je.
Ušel je. –Kacilij? –Ja.
Po želji lahko spreminja prostor in materijo.
Tudi zunaj zrcalne dimenzije? V resničnem svetu? –Ja.
Koliko še? –Dva.
Eno sem pustil v puščavi. –In drugi? –Njegovo truplo je bilo na hodniku.
Mojster Drumm je bil v veži. –Odpeljali smo ga v Kamar–Tadž.
Londonsko svetišče je padlo.
Samo še New York in Hong Kong nas ščitita.
Ubranil si Newyorško svetišče.
Njegovega gospodarja ni več, zato potrebuje drugega.
Mojster Strange.
Ne.
Dr. Strange sem.
Ne mojster Strange, ne gospod Strange,
samo doktor Strange.
Ko sem postal doktor, sem prisegel, da ne bom nikomur škodil.
Ampak ravnokar sem nekoga ubil! Tega ne bom več počel.
Doktor sem postal, da bi reševal življenja, ne ubijal.
Doktor si postal, da ni rešil eno življenje pred drugimi.
Svoje.
Še vedno vidiš skozi mene? –Vidim isto kot vedno.
Tvoj prenapihnjeni ego.
Hočeš še naprej verjeti, da lahko nadzoruješ vse,
celo smrti, ki je ne more nadzorovati nihče.
Niti veliki doktor Stephen Strange.
Tudi Dormammu ne?
On ponuja nesmrtnost.
Naš strah pred smrtjo navdaja Dormammuja z življenjem.
Hrani se z njim. –Kakor se ti z Dormammujem?
Meni govoriš o nadzorovanju smrti. Vem, kako tebi uspe.
Videl sem ukradene obrede iz Cagliostrove knjige.
Previdno izbiraj svoje besede, doktor.
Ker ti morda ne bodo všeč?
Ker morda ne veš, o čem govoriš.
O čem govori? –O njenem dolgem življenju.
Viru njene nesmrtnosti.
Srka moč iz Temne dimenzije, ki jo ohranja pri življenju.
To ni res. –Videl sem obrede in jih razbral.
Vem, kako ti uspe.
Ko se zopet združijo, se bodo fanatiki vrnili.
Potreboval boš okrepitve.
Ni to, kar misliš, da je. –Tega nimaš pravice reči.
Nimaš pojma, kakšno odgovornost prenaša. –Ne, in nočem vedeti.
Strahopetec. –Ker nisem morilec? –Ti fanatiki nas bodo pobili,
in ti nimaš moči, da bi jih pobil prej?
Kaj misliš, da sem pravkar storil? –Rešil svoje življenje.
In potem jokcal, kot ranjeno ščene. –Ko bi ti brez težav zmogel?
Nimaš pojma, kaj vse sem že počel ...
Odgovor je ja.
Brez oklevanja. –Obstaja druga pot?
Ni druge poti. –Manjka ti domišljije.
Ne, Stephen. Tebi manjka poguma.
Vrnili so se.
Končaj to. Zdaj!
Strange! Pridi dol in se bori!
Zrcalna dimenzija.
Tukaj ne moreš vplivati na resničnost.
Kdo se zdaj smeje, kreten?
Jaz.
Nimajo svojega prstana. Ne morejo pobegniti, ne?
Trei!
Njihova povezava s Temno dimenzijo jim omogoča večjo moč tukaj.
Ne morejo vplivati na resničnost, lahko pa naju ubijejo.
To ni bilo zvito. To je samomor!
To je za crknit smešno.
To je bila napaka.
Pa je res.
Res srka moč iz Temne dimenzije.
Kacilij.
K tebi sem prišel strt,
izgubljen, ranjen.
Zaupal sem se ti v nauk, ti pa si mi trosila laži.
Hotela sem te zaščititi. –Pred resnico? –Pred samim seboj.
Zdaj imam novega učitelja. –Dormammu te zavaja.
Ne veš, kaj je v resnici.
Njegovo večno življenje ni raj, temveč muka. –Lažnivka.
Christine! –Resno?
Mojbog.
Ni napadov ...
Je nevrogensko? –Ja.
Nick?
Moramo ji sprostiti pritisk v možganih.
Pada. –Izgubljamo jo! –Povečajte raven kisika!
Potrebujem orodje! –Njene zenice so razširjene!
Ni refleksov. Ne zaznavam možganskih aktivnosti.
Kaj počneš?
Umiraš!
Moraš se vrniti v svoje telo. Nimaš časa.
Čas je relativen. Tvoje telo še zmeraj pada.
Mnogo let že gledam skozi čas
in opazujem ta trenutek.
Toda prek njega ne vidim.
Preprečila sem številne grozljive prihodnosti.
In za vsako vedno pride druga.
Vse pa vodijo sem,
nikoli dlje. –Misliš, da na tej točki umreš.
Hočeš vedeti, kaj vidim v tvoji prihodnosti? –Ne.
Ja. –Nikoli je nisem videla. Le vse možne izide.
Zmožen si toliko dobrega.
Vedno si bil izjemen,
ne zaradi želje po uspehu,
temveč zaradi bojazni pred neuspehom.
Zaradi tega sem odličen zdravnik.
Ravno to ti je preprečevalo, da bi bil odličen.
Prevzetnost in strah ti preprečujeta,
da bi se naučil najpreprostejšo in najpomembnejšo lekcijo.
Ki je?
Ne gre zate.
Ko si prvič prišel k meni,
si me vprašal, kako sem pozdravila Jonathana Pangborna.
Nisem ga.
Dimenzionalno energijo usmerja skozi svoje telo.
S pomočjo magije hodi. –Ves čas.
Imel je izbiro,
vrniti se v svoje življenje,
ali služiti nečemu večjemu od sebe.
Torej lahko spet dobim svoje roke nazaj?
Moje staro življenje?
Lahko.
In svet bi bil prikrajšan.
Srkanje moči iz Temne dimenzije se mi je gabilo.
Toda kakor veš, moramo včasih grešiti
v dobro nas vseh. –Mordo tega ne bo videl tako.
Mordova duša je toga in nepremična,
skovana iz plamenov njegovega otroštva.
Potrebuje tvojo upogljivost, kakor ti potrebuješ njegovo trdnost.
Le skupaj vama lahko uspe ustaviti Dormammuja.
Nisem pripravljen.
Nihče nikoli ni.
Ne izberemo si našega časa.
Smrt daje življenju smisel.
Vedeti, da so ti dnevi šteti,
da je tvoj čas kratek.
Mislil bi si, da bom po vsem tem času pripravljena.
Toda poglej me,
kako raztegujem en trenutek na tisoč drugih,
samo da lahko opazujem predstavo.
Si v redu?
Ne razumem, kaj se dogaja. –Vem.
Toda zdaj moram iti.
Rekla si, da izguba rok ne sme biti konec zame,
temveč začetek. –Ja.
Ker obstajajo še drugi načini, da rešim življenja.
Težji načini.
Bolj nenavadni.
Dr. Palmer, na urgenco. Prosim, dr. Palmer.
Nočem te pustiti.
Stoj.
Hong Kong
Pametno izberite orožje.
Nihče ne bo stopil v to svetišče.
Nihče.
Kacilij. –Na napačni strani zgodovine si, Wong.
Mrtva je. –Prav si imel.
Ni bila tisto, za kar sem jo imel.
Bila je zapletena.
Zapletena?
Temna dimenzija je nestabilna.
Nevarna.
Kaj, če bi nadvladala nad njo?
Učila nas je, da je prepovedano,
medtem ko si je z njeno močjo podaljšala življenje.
Storila je tisto, kar je mislila, da je prav.
Vse se vrača, vse se plača.
Ne vidiš?
Njena pregreha je vodila fanatike k Dormammuju.
Kacilij je bil njena krivda.
In to je zdaj posledica njenih dejanj.
Svet v plamenih. –Mordo, Londonsko svetišče je padlo.
In New York je bil dvakrat napaden. Veš, kam gredo zdaj.
Hong Kong. –Nekoč si mi rekel, naj se borim, kot da mi gre za življenje,
ker mi morda nekoč bo. Napočil je ta dan.
Ne morem jih premagati sam.
Svetišče je že padlo.
Temna dimenzija.
Dormammu prihaja.
Prepozno je.
Nič ga ne more ustaviti.
Ne nujno.
Ne.
Urok deluje.
Imamo še eno priložnost.
Ne!
Wong!
Saj vem. Kršim zakone narave.
Zdaj ne moreš nehati.
Ko se bo svetišče obnovilo, bodo zopet napadli. Moramo ga braniti.
Dajmo!
Vstani, Strange! Vstani in se bori!
To bom končali.
Ne moremo se upreti neizbežnemu.
Mar ni lepo?
Svet onkraj časa.
Onkraj smrti.
Onkraj časa ...
Strange!
Odšel je.
Stephen Strange se mu je odšel podredit.
Dormammu! Prišel sem se pogajat.
Prišel si umret.
Tvoj svet je zdaj moj, kot vsi ostali.
Dormammu! Prišel sem se pogajat.
Prišel si umret.
Tvoj svet je zdaj moj ...
Kaj je to?
Privid? –Ne, resnično je. –Dobro.
Dormammu! Prišel sem se pogajat!
Prišel ... Kaj se dogaja?
Kot si ti dal Kaciliju moč iz svoje dimenzije,
sem tudi jaz prinesel nekaj moči iz svoje.
To je čas.
Neskončna časovna zanka.
Kako si upaš!
Dormammu! Prišel sem se pogajat.
Tega ne moreš početi vekomaj.
Pravzaprav lahko.
Tako zdaj stvari stojijo.
Ujeta sva v tem trenutku brez konca.
Potem boš celo večnost umiral.
Ja. Toda Zemlja bo živela.
Ampak ti boš trpel.
Bolečina je star prijatelj.
Dormammu!
Prišel sem se pogajat. –Prenehaj s tem!
Dormammu! Dormammu! Dormammu!
Nikoli ne boš zmagal.
Ne ...
Vendar lahko izgubim.
Znova in znova, za vedno.
In potemtakem si ti moj ujetnik. –Ne.
Nehaj! Prekliči urok!
Osvobodi me! –Ne.
Prišel sem se pogajat.
Kaj hočeš?
Umakni svoje fanatike z Zemlje.
Prenehaj napadati moj svet.
Nikoli več mu ne hodi blizu.
Stori to, pa bom prekinil zanko.
Vstani, Strange.
Vstani in se bori!
To bomo končali.
Mar ni lepo?
Svet onkraj časa.
Onkraj smrti.
Kaj si storil? –Pogodil sem se.
Kaj je to? –To je vse, kar si kdajkoli želel.
Večno življenje kot del Enega.
Ne bo ti všeč.
Moral bi ukrasti celo knjigo,
ker so opozorila ...
ker so opozorila napisana za uroki.
Za crknit smešno.
Uspelo nam je.
Ja.
Ja, res nam je.
Vendar smo prekršili naravne zakone.
Ozri se okoli sebe. Konec je.
Misliš, da ne bo posledic, Strange?
Nobenega plačila?
Prekršili smo pravila, kakor jih je ona.
Vse se vrača, vse se plača.
Vedno.
Obračun.
Ne bom več hodil po tej poti.
Je že v redu.
Pametna odločitev.
Agamottovo oko boš lahko nosil, potem ko boš spoznal njegovo moč.
Do takrat
raje ne hodi po ulici s Kamnom neskončnosti za vratom.
S čim? –Nadarjen si za magijo, vendar se moraš še veliko naučiti.
Vest o smrti Starodavne se bo razširila po multiverzumu.
Zemlja nima vrhovnega čarodeja, da bi jo branil.
Moramo biti pripravljeni. –Saj bomo.
Zemlja ima zdaj že čarovnike?
Boš čaj? –Ne pijem čaja.
Kaj pa piješ?
Ne čaja.
Imam seznam oseb in bitij
iz drugih svetov, ki bi lahko predstavljale grožnjo.
Tvoj posvojeni brat Loki je na tem seznamu.
Res je vreden omembe.
Zakaj si ga potem pripeljal v New York?
Dolga zgodba. Malo je družinska drama,
v bistvu pa iščeva mojega očeta.
V redu. Ko najdeta Odina, se bosta verjetno vrnila v Asgard?
Ja. Verjetno. –Prav.
Naj vama pomagam.
Ali vam lahko kako pomagam?
Prinesli so te v Kamar–Tadž na nosilih.
Poglej se sedaj, Pangborn.
Mordo.
Torej, kaj lahko storim zate?
Mnogo mesecev sem bil odsoten
in medtem doživel razkritje.
Pravi namen čarovnika ...
je obračati stvari iz njihove prave narave ...
krasti moč ...
ter izprijati naravo.
Tako kot ti.
Ničesar nisem ukradel. To je moja moč.
Moja. –Moč ...
Ima namen.
Zakaj to počneš?
Ker končno vidim, kaj je narobe s svetom.
Preveč čarovnikov.
Priredba: Johnny