Boom!
Hej. Jag är den allvarlige och fundersamme Richard Castle.
Och jag är den vänlige, öppna och vansinnigt snygge Richard Castle.
Pappa, kan du vara mer uppblåst?
Klandrar du mig? Jag tilldelas Poe's Pen Career Achievement Award.
Den största äran för min genre. Jag sällar mig till mina idoler.
-Vilket huvud? -Jag gillar den snygge, leende du.
Jag gillar den allvarlige, fundersamme du.
Mamma, du avgör. Vilken bild ska hänga bakom mig?
Du vet att jag inte har favoriter. Jag älskar båda huvudena.
Jag ska träffa en vän vars pappa just har gått bort.
-Jag beklagar. -Nej, han fick ett rikt liv.
Viktigare ändå är att han har en hyresrätt i Chelsea.
Om jag spelar mina kort rätt, kan den bli min.
Det gäller att ta tillfället i akt.
Vi har också fått ett tillfälle.
Då går vi. Vi får slå våra huvuden ihop sen.
Med min utmärkelse och med dig som kommissarie, blir vi mäktiga.
Säg inte för mycket. Jag har inte fått provsvaren.
-Du har klarat det galant. -Killen hade en yxa i hjärtat.
-Vi kallade honom "Flugornas herre". -Nej, du har fel.
Det var djurbutiksägaren som frun gjorde hundmat av.
-Vad bråkar ni om? -Vårt första gemensamma fall.
-Firar ni? Jag har inte köpt nåt. -Du hinner ännu.
Är ni från Twelfth? Jag är Collins. Tack för att ni kom hit.
Det är okänd kvinna. Hon jagades ut på vägen och blev påkörd.
Vi klassar det här som mord.
-Vet ni varifrån hon kom? -Det finns inga hus här ute.
-Nån id-handling? -Hennes avtryck ger ingen träff.
Vi söker igenom skogen. Vi hittade det här i behån.
En 50-dollarssedel, nyckelkort och ett kvitto.
Det är ett kafé i stan. Gårdagens datum.
-Det ser ut som en hotellnyckel. -Inte härifrån. Kanske från stan.
Vi behöver hjälp med identifiering att ta reda på varför hon var här.
Trooper Collins, märkena i ansiktet...
Korsen? Obehagligt. Vi tänkte att hon sprang från den som gjort dem.
-De ser rituella ut. -Föraren såg nåt komma ur skogen.
-En mörk figur med en mask. -Vad för slags mask?
Han var skakad, vi frågade inte mer. Han får berätta sen.
-Var är han? -På sjukhuset i Woodbury.
-Vi måste prata med föraren. -Jag försökte stanna, men hann inte.
Mr Walters, ni ska ha sett nåt komma ut ur skogen.
-Det såg ut som nåt slags spöke. -Kan ni beskriva det?
Det bar en mörk, sliten rock och en mask med ett dockansikte.
Den var vit och det var svart där ögonen ska sitta.
-Fanns det märken på den? -Ja.
Det såg ut som tårar från ögonen. Ansiktet var...
Delat av två svarta streck, i ett kors.
-Hur visste du det? -Castle, vad är det frågan om?
-Det var på riktigt. -Vilket?
Jag har sett den masken förut.
Chauffören har gjort en teckning. Är du redo att prata om det?
Jag var elva år. Mamma turnerade med "Pippin".
Jag bodde hos en klasskompis i New Hampshire under helgen.
Tomten angränsade till en offentlig skog, kallad Hollander's Woods.
Vi blev tillsagda att aldrig gå dit ensamma.
Om nån sa åt en att låta bli, måste man gå dit ändå.
Jag gick i flera timmar. Jag var kall och vilse.
Då såg jag en svartklädd figur som stod på knä.
Han gick efter en stund. Då såg jag henne ligga på marken.
-Henne? -Ett lik. Det första jag hade sett.
Halsen var avskuren och samma symboler var inristade i ansiktet.
Jag tog på hennes arm. Jag minns att den var kall och...
Om du berättar det här för nån, hittar jag dig och dödar dig.
Har du förstått?
Försvinn!
-Varför lät han dig leva? -Jag vet inte.
Jag ringde polisen från en telefon i stan. Jag sa inte mitt namn.
-Vem var flickan? -Det är det som är grejen.
De genomsökte skogen med hundar men hittade aldrig liket.
-Fick du aldrig veta vem hon var? -Jag läste tidningar.
Ingen i området saknades. Senare sökte jag bland försvunna personer
och i FBI:s databas, efter brott med symboler och masker.
Det fanns inget. Det var som om det aldrig hade hänt.
Den dagen i skogen... Det är därför jag gör det jag gör.
Jag vill lösa gåtan, för jag löste aldrig den gåtan.
Varför har du aldrig sagt nåt?
Jag ville nog inte att det skulle vara sant. Men det är sant.
Han har dödat förr och nu försökte han igen.
Jag har hört med polisen i närheten av Hollander's Woods.
De fick ett samtal i februari, 1983, angående ett upphittat lik.
-Man hittade inget lik. -Och FBI:s databas?
Det finns inget som liknar det här under de senaste 30 åren.
Castle pratar om nåt gammalt. Är han säker på sin sak?
Jag har aldrig sett honom säkrare. Har kvittot gett nån information?
En barista kände igen henne. Hon hade varit där de senaste dagarna.
-Var nån med henne? -Nej, hon satt ensam och tittade ut.
Vi frågar i området. Nån kanske känner igen henne.
-Kan det vara samma mördare? -Vi vet inte förrän vi hittar honom.
Nyckelkortet som vi hittade hör till ett motell ute i Queens.
Hon betalade kontant. Hon visade ingen id-handling.
Hon skrev in sig som Jane Smith. Inte hennes riktiga namn, anar jag.
-Vi vet inte vem hon är. Nån bil? -Nej, hon kom med taxi.
Då har nån tagit henne till skogen.
-Hur länge har hon bott här? -Två veckor.
Espo, leta i lådorna efter nån id-handling.
Beckett.
-Bilder? Är alla på samma kvinna? -Titta här.
-Bilplåtnummer. -Hundratals plåtar och adresser.
-Varför har hon dem? -Titta på numren.
Alla har bokstäverna "X" och "Z". Hon letade efter en specifik person.
Jag tror att jag vet vem vi kan fråga om det.
Jag visste att nåt skulle hända. Jag ville hitta och stoppa henne.
Mr Malloy, vad gjorde er dotter i stan?
Emma sökte efter sin väninna som försvann för två månader sen.
-Vänta. Var det här hennes väninna? -Ja. Zoey Addison.
Vad menar ni med att hon var "försvunnen"?
Zoeys pojkvän slog henne. Hon tog hans bil och skulle komma till Emma.
Man hittade bilen efter ett par dar men inga spår av Zoey.
-Pratade de med pojkvännen? -Ja, men han hade alibi.
Bilen var anmäld stulen och polisen antog att Zoey hade bytt bil.
Emma visste att Zoey aldrig hade gjort så utan att höra av sig.
Emma tog ledigt för att försöka hitta henne.
Em hittade en servitris som hade sett Zoey hoppa in i bak på en vit bil.
Med New York-plåtar med bokstäverna "X" och "Z"?
Servitrisen sa att det satt ett ovalt klistermärke med "NYC" i bak.
Hon var i stan för att försöka spåra bilen som Zoey hoppat in i.
Mr Malloy, betyder skogen nåt för er? Varför skulle Emma befinna sig där?
Har Zoey varit där? Försvann hon i närheten?
-Nej, Zoey kom från Pittsburgh. -Har ingen hört av henne ännu?
Zoey hade ingen släkt. Utan Emma, hade ingen märkt att hon var borta.
Därför hittade jag aldrig flickan. Han väljer folk som ingen saknar.
Liftare, folk vars bilar stannat. Han ställer kontrollfrågor först.
Om de inte passar hans profil, är han bara den gode samariten.
Därför dödade han inte mig. Det hade folk märkt.
30 år. Hur många gånger har han gjort det här?
Tio? 20? 100? Jag borde ha försökt stoppa honom.
Castle, du var 11 år. Det som hände dig var hemskt.
Jag vet att du vill lösa fallet nu men vi vet inget än.
-Det kanske inte är samma person. -Visst är det samma person!
Emma lyckades göra det som jag inte klarade. Hon spårade honom,
Jag måste hitta honom, Kate. Jag måste få ett slut på det här.
Kan man komma åt 30 år gamla polisutredningar?
Se om nån övergiven bil fick en parkeringsbot nära skogen.
Vi får ringa till polisdepartementen runtom i området.
Sen får vi vänta medan de slutar att skratta ut oss. Menar du allvar?
Vi måste ta reda på exakt vad det här handlar om. Grattis på ers årsdag.
Inspektör Beckett, har ni tid ett ögonblick.
Stäng dörren.
One PP ringde precis. De vill att du kommer in för tjänsteöversyn i kväll.
Min tjänsteöversyn ska inte göras förrän om tre månader.
Har det att göra med min kommissarieexamen?
Man kallas inte till möte för sånt. Sånt skickas ut per mail.
-Vad gäller det, då? -Jag vet inte. Var där kl. 19.30.
Det kanske är goda nyheter. Du kanske också får en utmärkelse.
Det är nog inte det men det kan ändå vara goda nyheter.
Min polisinstinkt säger motsatsen.
Hör ni, jag har hittat en sak.
Jag har sökt på bilägarna med Emmas lista på bilplåtar.
Den här bilens registreringsadress är nära kafét som Emma satt på.
-Hon övervakade bilen! -Hon trodde att Zoey hade åkt i den.
När bilägaren insåg det, anföll han henne.
-Vems är bilen? -Den tillhör den här kvinnan.
-Connie Lewis? -Hon är 72 och är inte kriminell.
Där är den. Vit sedan. "X" och "Z" i plåtnumret och ett vitt klistermärke.
Precis som Emmas vittne beskrev den.
Hur är en 72-årig kvinna kopplad till det här?
-Mår du bra? -Jag kanske äntligen får en del svar.
-Mrs Lewis, NYPD. -Det är öppet.
Tv:n står på. Mrs Lewis? Hör ni mig?
Mrs Lewis?
Mrs Lewis...
Det finns inga yttre tecken på trauma men vi kan inte avfärda mord ännu.
-Hur länge har hon varit död? -Jag gissar på cirka tre år.
-Har ingen märkt nåt? -Mördaren, som använde hennes bil.
-Och kanske hennes hem. -Beckett.
Titta vad jag hittade i köket.
Likadana tändstickor som på Emmas hotell.
-Emma kanske följde mördaren dit. -Jag har hittat Lewis släktingar.
Hon har bara en son. Det här är hans telefonnummer.
-910? Vad är det för riktnummer? -North Carolina.
Jag ringer honom och tar reda på vad han vet.
Han kan inte veta mycket om han inte har varit här på tre år.
Alla familjer funkar inte. Min pappa pratade inte med sin bror på 20 år.
-Den är tom. -Leta efter telefonen.
Den har flyttats på.
Ni där inne, släpp vapnet!
Det är ett hål i golvet! Han är under oss. Kom igen!
Hallå!
Noah Lewis. 52 år. Han var militär på 90-talet, men inget jobb just nu.
Han sa till grannarna att mamman var sängbunden.
De antog att han var en god son.
Ja, men mamman la in honom på mentalsjukhus för fyra år sen.
Han hade hotat henne med kniv. Jag har pratat med hans läkare där.
Han säger att Noah är borderline och var benägen att bli våldsam.
-Var fanns han för 30 år sen? -Vi fokuserar på var han är nu.
Vi har team som finkammar området och vi har även efterlyst honom.
-Ni kan ha rätt om hans metod. -Har ni hittat nåt?
Dagen efter du såg liket i februari, 1983, lappades en lätt lastbil
i närheten av skogen. Ägaren hade lånat ut den till en invandrarkvinna.
Hon skulle handla varor. När bilen hittades, antogs hon bara ha flytt.
-Han anmälde inte försvinnandet. -Han ville inte ge henne problem.
-Minns han vem hon var? -Ja, han hade ett foto.
-Vad hette hon? -Rosalita Campo.
Vi gräver djupare i Noah. Se om han fanns i området för 30 år sen.
Vi hittar honom, Castle. Jag lovar.
-Ska jag skjuta upp min översyn? -Nej, jag följer med dig.
-Jag klarar mig. Jag ringer sen. -Okej.
-Hej. -Hej. Är du upptagen? Jag kan...
Nej, jag läste bara en sak som jag skrev för länge sen.
-Hur gammal var du när du visste? -Visste vad?
Att du ville bli författare.
Sen jag var barn, antar jag. Hurså?
Jag går andra året på gymnasiet och vet inte vad jag vill göra.
Vid min ålder hade du skrivit en bok och nu får du en fin utmärkelse
för att du följde din passion. Hur gör jag, som inte vet min?
Du kommer att upptäcka den eller så upptäcker den dig.
Och en dag ser du tillbaka och inser att alla dina erfarenheter
allt som verkade som ett misstag eller en återvändsgränd
egentligen ledde dig direkt till den du var ämnad att bli.
Oavsett vad du blir, är jag övertygad att du blir fantastisk.
Vet du hur jag kan veta det? För att du redan är fantastisk.
De väntar på er, inspektören.
Sätt er.
Inspektör Beckett, det står att ni har skrivit kommissarieexamen.
-Varför anser ni er kvalificerad? -Erfarenhet har gjort mig bekväm...
-...i en ledarroll och nu... -Är ni kvalificerad att vara polis?
Ert jobb är att se till att lagen följs, ändå bortser ni från det.
I LA utredde ni ett fall utanför er jurisdiktion.
Ni hade en personlig vendetta med senator Bracken och riskerade liv.
Ni har undanhållit information och undandragit er auktoriteter.
För att inte nämna er arbetsrelation med Richard Castle.
Hur ofta anpassar ni ert agerande till känslorna för er make?
När han försvann, använde ni er makt och offentliga medel i sökandet.
Ni anses även vara inspirationskällan till karaktären Nikki Heat
som tillbringar mer tid i ryggläge än på att jaga mördare.
Hur ska ni leda eller ens jobba med så dåligt omdöme?
-Om ni tittar på min bakgrund... -Det är det vi gör.
Ni kvalificerar inte som kommissarie och inte ens som inspektör.
Tack. Ni kan gå.
Ni har fel, sir.
-Ursäkta? -Jag sa att ni har fel.
I fallen som ni nämner, har jag både gripit mördaren
och visat all respekt för både lagen och polisenheten som jag tillhör.
Vad gäller relationen till mr Castle, är han en strålande partner.
Han har alltid skyddat mig. Vad gäller hans påhittade karaktär
är jag stolt att vara hans inspiration - och hans fru.
Jag kommer att leda genom att slåss för det som är rätt, inte det enkla.
Mitt jobb är att skydda New York. Jag kommer att vara bäst på det.
Jag går inte över gränsen. Jag ställer mig själv på gränsen.
Om ni har fler frågor, kan ni prata med familjerna som jag har hjälpt.
Inspektör Beckett. Sätt er.
Det var ett passionerat och kraftfullt svar.
-Det var vad vi hade hoppats på. -Det här var ingen översyn.
Varför angrep ni mig?
Vi ville se om du kunde försvara dig. Det här var en provspelning.
Vi har letat efter nån som du. Nån som inte går att korrumpera.
En hjälte som folk kan ställa sig bakom.
Du är större än det du gör nu. Därför tog du kommissarieexamen.
Du vill ha en större scen. Vi ser att du har en fantastisk framtid.
-Vad ska jag göra? -Bli New Yorks senator.
-Senator? -De säger att det bara är början.
Tydligen så har partiet haft ögonen på mig.
De tror att folk söker efter nån som jag.
Jag vet inte, Castle. Jag är polis, inte politiker.
Har jag sagt att jag deltog i Model UN? Mamma stöttade det.
När hon såg mig, sa hon: "Katie, du kan bli vad du vill."
Jag ville bara vara som hon. Jag ville göra skillnad.
Och det har du gjort. Frågan är om du kan göra ännu mer skillnad?
Om du hade sett deras attack. I en kampanj blir det ännu värre.
Du, Alexis, min pappa, Martha... Ni skulle alla stå i skottlinjen.
-Tror du att jag klarar det? -Jag vet att du gör det.
Jag klarade examen galant. Jag kan bli kommissarie inom ett år.
-När måste du bestämma dig? -Snart.
-Jag stöttar dig, oavsett beslut. -Tack.
-Beckett. -Tändstickorna gav resultat.
-Noah Lewis gick in på baren. -De har hittat honom.
-Var är min mamma? -Hon obduceras.
Jag varnade henne men hon fortsatte prata.
Nu säger hon ingenting. Det förtjänade hon.
Och de andra? Förtjänade de vad de fick?
Vi vet vad du har gjort, Noah. Vem du egentligen är.
-Berätta om Emma Malloy. -Jag är inte bra på namn.
-Du känner henne. -Var befann du dig igår kväll?
-Ute. -Din bil var borta, sa grannarna.
-Jag var ute och körde. -Åkte du till skogen?
Den här flickan, då? Zoey Addison.
Hon hoppade in i din bil. Nu är hon försvunnen.
-Hon är fin. -Är hon död?
Jag kan inte hjälpa er.
Vart har du fört de andra? Hur får du dem att försvinna?
Vi har bilen, ditt hem. Vi kommer att hitta bevis.
Hittade Emma bevis? Var det därför du tog henne?
Var det därför du sköt mot oss?
Ni var inne i mitt hus! Förstår ni inte?
Det är jag som är offret.
-Vad är det? -Det är bara...
Han har kommit undan i 30 år. Jag förväntade mig nåt formidabelt.
Vi har ett problem. Jag pratade just med CSU.
De har inte hittat nåt som binder Noah till Emma eller Zoey.
-Så han kan inte kopplas till morden? -Hans mamma, då?
Obduktionen visar på en naturlig död.
Det enda vi har på honom är misshandel av ett lik.
-Han sköt mot oss. -Han låg i en garderob.
Han kan hävda att han inte visste att vi var poliser.
Han kan inte kopplas till skogen. Han var militär i South Carolina -83.
Det var helg. Han kanske var på semester eller missade skolan.
Det finns inga papper på det nu. Vi har inga bevis.
En jury hör bara att han var borta i New Hampshire.
-Utan bevis, har vi inget fall. -Emma är nyckeln.
Vi måste placera bilen i området när hon anfölls. Collins får utreda.
Det måste finnas en avskild plats där han lämnar kropparna.
-Gick han hos psykolog? -Ja, doktor Van Holtzman.
Noah kanske har sagt nåt till honom. Var finns Holtzman?
Om Noah går fri, får ni lägga in mig.
Ursäkta, vi söker doktor Holtzman.
Självfallet. Ett ögonblick.
Om du inte har lagts in efter sju år av galna teorier, klarar du dig nog.
Jag är doktor Holtzman. Ni söker mig?
Inspektör Beckett. Richard Castle. Vi vill prata med er om Noah Lewis.
Självklart. Jag ska bara skriva ut recept, så kommer jag till er.
Jag känner ingen rösten från skogen. Det är han. Han är mördaren.
Castle, det är drygt 30 år sen. Du kan inte...
Jag kände kniven på strupen när han pratade. Jag glömmer aldrig rösten.
Förlåt mig. Ska vi gå till mitt kontor?
Slå er ner.
Jag önskar att jag kunde säga att jag blev förvånad över Noah.
Han hade problem. Vi gjorde vad vi kunde för honom här.
Doktor Holtzman, hur länge har ni behandlat mr Lewis?
Fyra år. Han fick lämna oss med villkor om månatlig behandling.
-Vad pratade ni om? -Ilska. Intimitet.
-Hans ilska mot kvinnor. -Har ni läst på Dartmouth?
-När såg ni mr Lewis senast? -För några dar sen. Han var upprörd.
Han sa att nån förföljde honom. Jag tänkte att han var paranoid.
-Ni förutsåg inga våldsamheter? -Nej.
Han har gjort det här förr. Tagit och dödat kvinnor i skogen.
-Hur vet ni det? -Vittnen. Han bär mask då.
Varför bär han en mask när han dödar dem?
-Jag vet inte. -Om ni måste gissa.
Vad får en man att göra så? Nåt hemskt under barndomen?
En psykopats hjärna är inte helt okomplicerad.
Han dödar dem likväl. Varför dölja ansiktet bakom den här?
Han kanske inte döljer nåt. Det kanske är hans sanna ansikte.
Han är ett monster och han vill skrämma sina offer innan de dör.
Den riktiga masken kanske är mannen han låtsas vara till vardags.
Hans röst? Jag vet. Det låter galet.
-Det är galet. Vi har en misstänkt. -Den perfekte misstänkte.
Doktor Holtzman vet allt om sina patienter. Han lät Noah ta fallet.
Holtzman var gick på Dartmouth i New Hampshire 1983.
Han har familj. Gift sen 24 år. Han har barn och är välrespekterad.
Vittnena såg offret i Noahs bil, inte i Holtzmans.
Det kan jag inte förklara än men Holtzman ligger bakom det här.
Kan det vara så att du minns fel vad gäller rösten?
Det här är personligt för dig. Du ville ha en formidabel mördare.
-Du tror mig inte. -Han är ren.
-Vi kan inte koppla honom till nåt. -Vi har mindre än inget.
Vi har bara 30-årig röstigenkänning av nån som var barn på den tiden.
-Vi vill också lösa det här. -Vet du vad?
Jag förväntade mig det här av dem men inte av dig.
Förlåt mig. Du sa att det var han. Jag tror dig.
Men du har rätt. Det finns inget vi kan göra.
Vi måste bevaka honom i åratal och hoppas på att han gör nåt.
Så här skulle storyn inte sluta.
Hur kunde han få offren att försvinna spårlöst?
-Han måste ta dem nånstans. -Som familjen inte känner till.
Han måste ha en håla. En förvaringsplats, nånstans.
Det är mycket som kan gå fel. Översvämning, en nyfiken chef.
Han måste ha fullständig kontroll. Jag har sökt på fastigheter.
Han äger inget men jag hittade det här.
-Åkermark? -Föräldrarna lämnade den i en fond.
Holtzman står som ensam ägare. Hans fru kanske inte vet nåt om den.
Det är inte långt ifrån där Emma dog.
Enligt skatteverket, står det en lada på marken.
Han höll henne säkert där. Det är privat och ensligt. En perfekt plats.
Jag får aldrig en husrannsakan dit. Då går inte bevisen att använda.
-För du är polis. -Men det är inte du.
Det vore överträdelse. Du skulle bryta mot lagen.
Men om du hittade nåt...
Jag vet vad det betyder för dig. Jag stöttar dig oavsett beslut.
Den ser övergiven ut.
Gränsen går här. Stanna på den här sidan.
Du får inte gå in ensam. Ha mig på högtalartelefon.
-Vad ser du? -Det är en förvaringsplats.
En läskig förvaringsplats.
Beckett, han har en likadan bil som Noah har.
Samma färg, samma plåtar, samma klistermärke.
Alla spår leder det till Noah. Men det räcker inte för polisen.
Titta runt. Han kanske har sparat troféer från offren.
Är du okej?
Ja.
-Herregud. -Castle, vad ser du nu?
Jag ser dem. Foton på offren. Jag ser allihop.
Beckett, han är här. Han är här inne.
Hur hittade ni mig?
Jag har letat efter dig sen Hollander's Woods.
Var det du? Jag skulle ha dödat dig när jag hade chansen.
Du kan inte vinna, Holtzman. Vi vet vem du är.
Det spelar ingen roll. Ni båda dör och mig hittar de inte.
Castle! Det är låst!
-Beckett! -Castle, jag kan inte ta mig in!
Risken med att möta sina demoner är att demonerna vinner ibland.
Castle, vad är det som händer?
-Nej. Nej! -Castle!
Beckett!
-Mår du bra? -Ja.
Flera hemska upptäckter har gjorts på psykologen Van Holtzmans ägor
där myndigheterna fortsätter att hitta lik efter hans offer.
-Skulle inte du öva på ditt tal? -Jo, jag skulle det.
Om det inte hade varit för honom den där dan i skogen
hade jag varit här då? Hade vi varit här?
Vi är inte här på grund av honom.
Vi är här på grund av vilka vi är när vi möter folk som honom.
Därför skriver du kriminalromaner och därför blev jag polis.
Vi vill båda skipa rättvisa i världen.
Nu...
Jag ska byta om så att jag får vara stolt ikväll över vem du är.
Mord, mystik, det makabra. Vår pristagare har bemästrat allt.
I åratal har han förtrollat läsarna med sin entusiasmerande prosa.
Jag är stolt att presentera vinnaren av årets Poe's Pen Career Award.
Min gode vän, Richard Castle.
Michael Connelly, damer och herrar. Tack ska ni ha.
Jag tackar er alla för den här äran.
De senaste dagarna har jag funderat på hur jag hamnade här.
Alla timmar. Alla vita blad.
De flesta tror att författarskapet är ett ensamt yrke.
Att vi tillbringar dagarna i vår egen fantasivärld.
Att vi kämpar, älskar och dör så. Men vi är inte ensamma.
För det som är bra i det vi skriver kommer från sanningar.
Sanningen är att jag är här på grund av människorna i mitt liv.
Mamma, du har alltid varit en stjärna i mina ögon.
Alexis, du förvånar mig dagligen.
Ni två är mina rödhåriga pelare av villkorslös kärlek.
Mina vänner på Twelfth, ni släppte in mig.
Särskilt ni två, Javier och Kevin.
Ni lät mig kämpa vid er sida och det tackar jag er för.
Och Kate. För sju år sen, trodde jag att jag aldrig mer skulle skriva.
Sen klev du in i mitt liv och hela min värld förändrades.
Du hade rätt. Du sa att jag "fattade noll". Nu fattar jag.
Det är på grund av er.
På grund av oss. Alltid.
-Vilket fint tal, raring. -Jag blev inspirerad.
Hur blir det om Becket blir senator?
Då kan du inte följa efter henne längre.
Det kanske blir en politisk thriller härnäst.
-Den skulle jag läsa. -Jag kan hjälpa dig med kampanjen.
Det är ett stort steg, Kate. Har du bestämt dig än?
Inte än, men jag ser fram emot äventyret, oavsett vilket det blir.
En sak är säker. Det blir en förändring.
Jag vet en sak som består. Det vi har gemensamt.
En skål. För oss.
-För oss! -Skål.
Det är stationen. Det har skett ett mord.
Text: Marie Roos www.sdimedia.com