- Är det till New York Times Magazine? - Nej, jag är ledsen. Det är...
Jag frilansar åt flera tidningar. Men det här är ett privat ärende.
- Ett privat ärende? - Ja, förlåt. Är det okej?
Ja, det är helt okej. Men vad gäller det?
Det gäller min son.
Okej. Hur kan jag hjälpa till?
Det finns stunder när jag ser på honom-
- killen jag fostrade, som jag trodde att jag kände utan och innan-
-och jag undrar vem han är.
Han har tagit alla slags droger-
- men är beroende av crystal meth, som verkar vara värst av dem alla.
Och jag antar att jag är här-
-för att jag helt enkelt vill veta...
...allt jag kan få veta om allting.
Känn dina fiender, okej? Så...
Mina två stora frågor är:
Hur påverkar det honom och vad kan jag göra för att hjälpa honom?
ett år tidigare
- Marins sjukhus. Vad gäller det? - Hej. Min son har försvunnit.
Och jag ville kolla och höra om han kanske hade tagits in.
Eller om det har hänt en olycka.
Kan jag få namn och signalement?
Nicolas Sheff. S-H-E-F-F.
Han är 18 år gammal.
Han är lite drygt 180 cm lång.
Väger runt 60 kilo. Kanske mindre. Jag vet inte.
Han har axellångt brunt hår och gröna ögon.
- Tack. Dröj kvar. - Okej.
Mr Sheff? Här finns ingen med det namnet.
Okej, tack.
*
- Han har varit borta i två dar. - Vad då, borta? Vad händer?
- Jag vet inte. - Varför ringde du inte tidigare?
- Jag ville väl inte oroa dig, jag... - Jag är hans mamma, David.
- Såg du det inte komma? - Nej.
Nej, jag såg det inte komma. För då hade jag gjort nåt.
Jag bara frågar. Jag och han har inte pratat så mycket på sistone.
Så därför kanske du inte ska ge mig föräldraskapsråd. Va? För fan, Vicki!
- Kan vi sluta skylla på varandra? - Vem skyller på vem här?
Han ska vara hos mig i LA på loven, men har jämt ursäkter att låta bli.
Det är väl inte mitt fel?
Nic.
Här är din lillebror.
Där. Håll bara upp hans huvud.
Hej, Jasper. Hej, lilla pojke.
Det här är fantastiskt.
Han räcker ut tungan.
Hej. Du är söt.
- Hej då. Jag ska sakna dig i sommar. - Och jag dig.
- Skriv till mig. Jobba på franskan. - Oui, madame.
Ha en fantastisk sommar. Och hälsa din mamma.
- Allt. - Allt.
- Ja! - Kom nu.
- Var har du varit? - Jag måste sova. Lämna mig ifred.
Hörni. Gå ner. Jag kommer strax.
Du, pappa, jag, jag...
Jag är hemskt ledsen, okej? Och jag...
Jag fuckade upp och det var en miss.
Men jag fattar nu. Jag vill inte gå igenom den här skiten igen.
Vi går bara in. De är proffs. Vi lyssnar på det de har att säga.
Jag är 18, okej?! Du kan inte tvinga mig!
Det här har spårat ur. Eller hur? Tycker du inte det?
Kom igen.
Ja, ja. Okej. Okej.
Jag gör det för dig.
Han behöver behandling och det fort. Han har kvar massa droger i kroppen.
Och det värsta av allt är att han förnekar det.
- Kan ni hjälpa honom? - Ja.
Många är här mot sin vilja och de har lika stor chans som alla andra.
- Okej. - Vi har en ledig säng.
Vi kan ta in honom på 28 dagars behandling och sen utvärderar vi.
- Vad är er framgångsprocent? - I den övre änden: 80 procent.
I den nedre: 25 procent.
Han får dagliga konsultationer med psykiater och läkare.
Vi har dagliga NA-och AA-möten. Han övervakas mycket noga.
Tack.
Och sista sidan.
Allt.
Varför är du alltid i detta rum?
Du går nästan aldrig ut härifrån. Det är som om du var en vampyr.
Jag läser. Jag ritar.
- Vet du vad vi borde göra? Surfa. - Ja.
- Låter det bra? - Jag gillar andra saker nu.
Läsa misantroper och grymt deprimerade författare.
- Lägg av. Fast de är rätt bra, va? - Jag fattar.
Men det går över. Det gör det alltid.
- Vad går över? - Att känna sig utanför och isolerad.
Det hjälper verkligen. Tack för rådet, pappa.
Okej.
Okej, det var... Det lät fel när jag sa det. Förlåt.
Okej. Din idé.
Hej, pappa.
Vi tycker att han har gjort stora framsteg.-Eller hur, Nic?
- Det är jättebra. - Det är bra.
- Vi bör prata om kommande veckor. - Jag behöver lite mer tid i rehab.
Om det är okej, så undrar jag om jag får bo i halvvägshuset här.
Halvvägshuset är ett öppet behandlingshem-
- med uppföljning varje kväll. Och vi hjälper honom hitta ett jobb.
Jag vill inte börja på college...
...just nu.
Okej. För att göra vad?
Jag behöver vara självständig.
Pappa, jag lovar, det här är...
Det blir bra.
Vad ska han göra? Koka kaffe resten av livet?
Fredericks vänners sons gjorde fyra veckors rehab. Nu gör han ett år.
Jag önskar att du inte pratade med alla om det.
- Vad har det med nåt att göra? - För att skydda Nic.
När han vill gå vidare i livet är det kanske bäst att inte alla vet om det.
Kan vi få det att inte handla om mig?
Nic behöver lite mer tid och det är okej.
- Okej? Okej? - Ja, okej.
- David Sheff. - Hej, mr Sheff.
- Annie Goldblum på Ohlhoff Center. - Just det. Hej, hallå.
Ursäkta att jag stör, men jag måste informera er om Nic.
Han lämnade oss när han var ledig och har inte kommit tillbaka än.
Jag är ledsen, men förtvivla inte. Det händer.
Men jag tyckte att ni sa att det gick så bra för honom.
Se det som en del av processen.
- Återfall ingår i tillfrisknandet. - Ingår återfall i tillfrisknandet?
Det är en del av Nics inlärningsprocess.
Det är som att säga att flygolyckor ingår i pilotutbildningen.
- Han kommer säkert tillbaka snart. - Har ni nån som letar efter honom?
Det är inte vårt ansvar utanför anläggningen, men han får...
Ursäkta. Har du sett en kille hänga härikring?
Inte? Okej, tack ska du ha.
- Wow. De vill inte hantera det. - Pappa, ska vi röka den här?
- Vänta, va? Stoppa ner den. - Vi röker den tillsammans.
- Nej. Det är vansinne. - Jag vet att du röker.
Ja, jag...
- Vi röker den. För annars... - Nej, sluta!
- Sluta, sluta. - Du har rätt. Jag röker den själv.
Gör inte det. Ibland, då och då, tar jag ett par bloss på fester.
Det var ett tag sen, så...
Okej. Rök då en firarjoint med din son.
Nej, herregud. Lägg av.
Du är fantastisk. Du sökte in till sex college och kom in på alla?
Sluta tvivla på dig själv. Kolla på dig.
Ge mig den där. Ge mig den.
- Vad? - Det var malle i det blosset.
Va?
Tack. Det här är en trevlig...
...sak att göra.
- Du tog en massa droger, va? - Jag...
Ja, jag tog min beskärda del. Jag experimenterade med lite droger.
- Men inte ofarliga. En kille... - Är det dags för predikan nu?
- Lugna dig. Alla gör det. - Var bara försiktig.
Det är bara lite gräs. Jag bara festar lite.
Det händer bara då och då. Jag förtjänar att festa lite nu.
Det tar udden ur saker.
Det tar udden ur den dumma vardagsrealiteten.
Vad är dumt med verkligheten?
Du vet, bara dumma vardagssaker som inte betyder nåt.
Du får inte säga såna dumma grejer, för då börjar du tro på det.
Tecken och symptom på metamfetamin
väldigt vanebildande
Metamfetamin ändrar humöret snabbt. Man kan bli arg och våldsam.
Tack för att du tog med det där, Karen.
Det här är mitt hem.
För några veckor sen sa du att du bara hade tagit metamfetamin en gång.
Och historien måste vara större än så, va?
Så enkelt är det inte. Ja?
- David. - Vi måste veta.
Vi måste veta.
- Jag har nog alltid gillat det. - Vad?
Vad som helst. Gräs, sprit, ecstasy, kokain, lsd.
Och du har tagit allt det i vad då, flera år?
Ett par år, ja.
- Och metamfetamin? - Bara ett par månader.
Varför?
Jag vet inte.
När jag provade det kände jag mig...
Jag kände mig bättre än jag nånsin gjort, så jag bara fortsatte ta det.
Jag var rädd att du rökte för mycket gräs.
Samtidigt är du ute och tar alla droger på planeten?
Och döljer det och ljuger?
Varför?
- Jag vet inte... - Varför? Nic, säg varför.
- Jag vet inte. - Jag trodde vi var tajtare än andra.
Det känns som om du alltid är besviken på mig.
Kan du klandra mig?
För inte så länge sen så läste du och skrev och spelade vattenpolo.
- Och se på oss nu. - Pappa, jag...
- Det här är inte de vi är! - Båda två, sluta.
Pappa, jag är hemskt ledsen för allt.
Pappa, jag är så...
Jag är hemskt ledsen, pappa.
Nic, det du har...
Du hittar det igen.
Och du får tillbaka det.
Spring och ta den!
Nic!
- Hej, pappa. - Hej.
- Hur är det i New York? - Fint. Bra intervju i dag.
- Hur är det med dig? - Det är bra med mig. Ja...
- Är du säker? - Ja. Jag... eller...
Vad? Vad händer?
Vi hade ett suveränt gruppsamtal och en av killarna här sa-
- att han gärna skulle gå på college, men han kan inte.
Sen sa han: "Du kan gå på college. Var inte en idiot, gå på college."
Det är galet. Jag insåg att jag inte tycker att jag ska komma efter.
Jag älskar att skriva och tycker att jag är bra på det.
Och jag skriver mycket, men det är så klart fortfarande mycket...
...som jag måste lära mig.
Hur som helst... Jag gör gärna ett försök-
-om det är okej med er.
Ja. Jag ska prata med Karen. Och med din mamma.
Där borta.
- Har du träffat din rumskamrat? - Ja, han var trevlig. Han är där ute.
Fast du har mitt medlidande.
- Aj... - Ingen fara, jag utbildar honom.
Innan du vet ordet av lyssnar han på John Zorn.
- Jag får väl ge mig iväg nu. - Okej.
- Allt. - Allt.
Det här är en dikt av Charles Bukowski.
Han har räddat mitt liv flera gånger.
"Jag bytte jobb och städer."
"Jag hatade semestrar, småbarn, historia"-
- "tidningar, museer, mormödrar"-
- "äktenskap, filmer, spindlar"-
- "sopgubbar, brittisk engelska"-
- "Spanien, Frankrike, Italien"-
- "valnötter och färgen orange."
"Algebra gjorde mig arg, opera äcklade mig."
"Charlie Chaplin var en bluff och blommor var för fikusar."
Tack.
Kom här.
- Har ni en toalett jag kan låna? - Visst.
Jag ska visa var det är. Upp och till vänster.
- Hej, pappa. - Hej, Nic. Hur är det? Vad händer?
Allt går jättebra här, ja. Tack för pengarna du skickade.
Injicera säkert
Du gamar alltid fonduen.
Patrick och Phil ska ut och vandra i morgon och vill att vi hänger med.
- Är Jasper och Daisy här? - De är inte här.
- Inte? Ville de inte träffa mig? - Nej, de ville inte träffa dig.
Jag ska sätta mig i soffan här och fundera på det, okej?
Herregud! Herregud, det är Daisy!
Jasper! Herrejösses! Ni har blivit så mycket större!
Herregud, ni är så...
Danmark, 1632. Vi...
...gillar att se tillbaka på rockringens historia.
Så viktig för kulturen med fred och visdom.
- En man som hette George... - Rockoringo.
Och han tänkte:
"Jag ska utveckla nåt som"...
Kan jag låna din bil i kväll?
- För jag vill gå på ett möte. - Har du ett möte i kväll?
Javisst.
- Mår du bra? - Ja. Jag bara...
- De är galna. - De är jätteglada att du är hemma.
- Då ses vi väl i morgon. - Okej.
Visst.
- Var är de? - Jag har dem inte!
- Sluta nu. - Var är de?!
Sluta, sluta. Lugna ner er. Vad händer här?
- Hon har tagit mina pengar! - Det har jag inte!
- Gå ner till mamma. - Du tog dem!
- Nej, nej. Sluta, sluta. - Jag tog dem inte, pappa.
Det vet jag att du inte gjorde. Gå ner och ät lite frukost.
Vad hände?
- De är borta. - Är du säker på att du hade dem där?
- Ja, jag hade dem där i går. - Okej.
Jaspers sparpengar har försvunnit.
Jaså? Vad skumt.
Har du tagit hans åtta dollar?
- Va? - Du hörde vad jag sa.
- Varför skulle jag göra det? - De försvann, så nån tog dem.
Okej, så då är det jag.
Det här är så jävla löjligt.
- Tar du droger igen? - Om jag tar droger igen? Nej.
Är du hög just nu?
- Vad fan...? Nej. Skit ner dig. - Skit ner dig? Säg inte så till mig.
- Är du hög just nu? - Nej.
Tar du inte droger just nu?
Nej, pappa! Jag är fan inte hög just nu!
Okej.
Det var en chansning att låta dig börja på college.
Alla stöttade det. Jag är glad att du började.
Återfall ingår... Återfall ingår i tillfrisknandet.
- Så vi får... - Det är bäst jag drar.
Hey. Bara... Vart ska du ta vägen?
- Du kan inte bara sticka. Kom igen. - Kan vi prata? Vi vill prata med dig.
- Försök hjälpa oss förstå. - Eller låt oss få hjälpa dig.
Jag vill inte ha er hjälp. Fattar ni inte? Vad fan är det med er?
Vad fan är det för fel på er?! Ni kväver mig, för helvete!
Är det vi? Är vi problemet?
Nej! Det är du som gör det! Det är du som orsakar det!
Och bara du kan stoppa det! Lös det, för helvete!
Fan! Fan!
Skelettspöke med cool frisyr
Vad kan en Percocet skada?
När månaderna går glömmer man varför man behövde bli nykter.
Drogerna gav min värld färger. Jag kan aldrig sluta med det.
SAKER RASAR SAMMAN FORTARE
Ju fler värre saker jag gör, ju mer tar jag för att slippa erkänna det.
Att gå tillbaka känns som en för lång resa.
Svårt att hitta meth här. Köpte heroin i stället.
Jag kan bara gå framåt utan att titta tillbaka.
Är det här till New York Times Magazine?
Nej, jag frilansar åt flera tidningar och det här är ett privat ärende.
- Ett privat ärende? - Ja, förlåt. Är det okej?
Det är helt okej. Vad gäller det?
- Det gäller min son. - Okej.
Han har tagit alla slags droger-
- men är beroende av crystal meth, som verkar vara värst av dem alla.
Och jag antar att jag är här-
- för att jag vill veta allt som jag kan få veta om allting.
Crystal meth ger brukaren en känsla av omedelbar eufori-
-åtminstone när han tar det.
När effekten avtar med 60 % mindre dopamin så måste han öka dosen.
Han måste dubbla den, tredubbla den bara för att känna nånting.
Det ger mer nervskador-
- som ökar tvånget att ta det. En fruktansvärd ond cirkel.
- Vad gör du? - Hej. Jag bara researchar lite.
Hej.
Är du hungrig? Vill du äta nåt?
De flesta män vill bara bli avsugna.
Nej, jag vill bara bjuda på mat, kanske prata lite, om du har lust.
Meth förändrar hjärnan.
Här ser vi förlusten av dopamin- receptorer i missbrukarens hjärna.
Jag ska visa dig nåt annat här. Ser du de två stora röda prickarna?
Det är hyperaktivitet i amygdala.
Amygdala är området i hjärnan som är kopplat till oro och rädsla.
Här skriker amygdala.
Det visar att det finns en biologisk grund till-
- att methbrukare kan vara oförmögna, inte ovilliga, utan oförmögna-
- att delta i normala behandlingsprogram.
Jag har också varit på rehab. Tre gånger. Jag stack varje gång.
Varför?
Det var ett helvete. Jag ville dö.
- Varför var det ett helvete? - All den där Gud-skiten.
Och du vet inte hur bra det blir när det blir bra.
Det är svårt att förklara. Det känns som kokain-
- men gånger typ ett tusen. Eller typ en miljon.
- Vad betyder det här för Nic? - Hör på, mr Sheff...
Jag vet inte vem som har lovat dig vad-
-men framgångsprocenten är ensiffrig.
Okej.
- Men dina föräldrar då? - Vad är det med dem?
Tror du inte att de är oroliga för dig?
Borde du inte låta dem få veta att...
- De bryr sig inte. - Jag tror att de gör det.
Vad fan vet du?
- Jag måste gå. - Jaha? Okej.
Tack.
Gud...!
Jag provar lite klingonska.
- Vet du vad jag sa? - Kan jag få en coca cola?
Just det. Det var exakt det jag sa.
- Kan jag få en coca cola? - Kanske om du frågar på klingonska.
Det här har inte förändrats alls. Det här stället...
- Hur är det med dig? - Det är jättebra, jag bara...
- Jag bara gör det som måste göras. - Vad betyder det?
Jag tar ansvar för mig själv.
Jag har slutat själv, så... Jag har klarat fem dar nu.
Det känns som att det går bra, men jag behöver 200 dollar.
Nic, jag kan inte ge dig pengar.
Ja. Okej.
200 dollar. Jag måste fixa grejer. Jag vill flytta till New York.
- New York? - Ja. Jag måste lämna San Francisco.
Här finns för många... Alla jävla dåliga vibbar här jämt.
- Jag behöver bara 200 dollar. - Kan vi inte äta lunch och prata?
Hur är det med Karen och barnen?
Okej. De frågar om dig.
- De börjar ny årskurs nästa vecka... - Pappa, du ger mig dåligt samvete.
- Nej, jag säger bara... - Jag känner mig usel.
Jag vet att de hade velat att du var där. Det är allt.
Förlåt, pappa.
- Jag behöver bara lite jävla pengar. - Och sen då? När slutar det här?
Jag måste slutföra det. Det funkar. Jag har varit nykter i fem dar.
- Det ser inte ut att funka, Nic. - Inte? Så vad då? Terapi?
Du kan komma hem. Vi får det att funka. Snälla Nic.
Snälla du.
- Jag har researchat lite. - Du måste skämta med mig.
Du tror att du har koll på det. Och jag förstår hur rädd du är.
Jag har mina skäl. Jag ändras inte. Jag dras till vansinne.
Och du bara skäms, för jag var typ din specialskapelse eller nåt-
-och du gillar inte den jag är nu.
- Vem är du, Nic? - Det här är jag, pappa, den jag är!
Gillar du inte det du ser?
Vet du, ju mer jag tänker på det...
Mamma skulle ha fått vårdnaden.
- För du måste kontrollera allt jämt. - Du får vara arg på mig, Nic.
Jag gjorde misstag. Jag förstår det. Det ångrar jag, men jag gjorde det.
Men det du säger nu är helt ologiskt.
- Du kontrollerar mig fan just nu! - Nej, det är inte du. Drogerna talar.
- Vad fan betyder det? - Psykisk terror. Knarkare gör det.
Vad fan gör du just nu? Vad är det här? Vad gör du?
Jävlar...
Jag ville inte att det skulle bli så här.
Okej. Jag får gå, pappa.
Låt mig få hyra ett hotellrum åt dig ett par nätter.
- Kan vi inte bara gå och äta? - Jag måste gå.
- Kan du säga hej då åtminstone? - Hej då, pappa.
- Var sover han? - Oroa dig inte för det.
Han har kanske en vän och så sover han där.
- Delfin. - Ja. Ja, kanske.
Jag behöver E. Elefant.
Kan jag ringa honom?
Nej, jag försökte. Hans telefon är avstängd.
Kan jag sms: a honom? Han känner sig kanske ensam och sätter på mobilen.
Det är en bra idé.
Ja, vi provar det.
- Dave! - Ja?
- Hey, Dave, blunda. - Okej.
Och... titta!
- Wow. - Wow!
Julie Ford, Bellevue-sjukhuset i New York. Är Nic Sheff din son?
Mr Sheff, jag beklagar att vi inte kunde prata förut.
Nics har ännu andningsproblem, men hans funktioner förbättras.
- Han är fortfarande svag. - Vi är klara för avgång.
- Kan jag prata med honom? - Nej, det går inte.
- Ni måste stänga av telefonen. - Prova igen om några timmar.
Kan du säga till honom att...
Kan du säga till honom att jag är på väg?
Han skrev ut sig. Mot läkarens ordination.
- Nej, han överdoserade. - Han drog dropp och kateter och gick.
- För hur länge sen? - Tio till femton minuter.
Jag beklagar.
Ja?
Jag har funderat och jag ska sluta med droger. Det är dags.
Jag lovar, pappa. Jag slutar.
Och hur ska det funka? Jag menar, efter det som precis hände.
För er i området finns information om utrymningen och vart ni ska...
Kl. 3 har vi ett telefonmöte med intaget i Mississippi.
Kl. 3.30 med det i New Mexico och kl. 4 med det i Oregon.
Jag kollade upp det i New Mexico. De tar 40 000 dollar i månaden.
De har inte ens fått så bra betyg. Vi skippar det.
Blir en plats ledig i Los Angeles så är det kanske bästa lösningen.
De ringer igen inom en timme.
Lägg ner nu, David. Kan du inte låta mig ta över?
- Pappa? - Ja?
Tittar du till mig varje kvart?
Ja.
Slut dina ögon
var inte rädd
monstret är borta han är på flykt
och din pappa är här
vackra, vackra, vackra vackra pojke
Vill du ta med en av dina dinosaurier också?
Vad sägs om en bok?
Inte? Okej.
Är du klar?
Kan jag få en kram? Inte?
Varför inte? Är du arg på mig?
För att du måste åka?
Okej.
Men du blir väl glad när du träffar mamma?
Jag vill att du ska veta en sak.
När du kommer hem så är jag här. Jag är precis här och väntar på dig.
Okej? Och ring mig när du saknar mig. Och jag ringer dig.
Vet du hur mycket jag älskar dig?
Om man kunde ta alla ord i språket så skulle det ändå inte beskriva-
-hur mycket jag älskar dig.
Och alla orden tillsammans kan inte beskriva vad jag känner för dig.
Det jag känner för dig är allt.
Jag älskar dig mer än allt.
- Allt? - Ja, allt.
Det där är min mamma.
Jag är jätteglad att du kom till LA.
Du vet det, va?
- Du vet inte hur det är... - Sluta, mamma.
Förlåt. Okej.
Jag kunde bara tänka på dig.
Jag vet att det måste låta meningslöst, men jag är ledsen.
- Jag är ledsen. - Åh, Nicky.
Du är så himla gullig. Du vet det, va?
- Kom igen, gubbe! - Du är så respektlös.
- Jag är inte respektlös. - Du är så respektlös.
- Nu tar jag dig! - Jävla as!
Du ska få se min röv, baby! Du ska få se min röv!
Skit samma.
Det är tacken för att jag hjälper dig.
Hur känns det här?
Som om jag är en riktig människa.
En dag provade jag metamfetamin.
Ja. Det kändes bra.
Och jag tänkte: "Det är det här jag har saknat."
Jag kände mig komplett.
I dag är en bra dag.
Jag har jagat den kicken sen dess.
Oavsett hur mycket meth-
- eller vad annat jag kan hitta att spruta in i min kropp-
-så räcker det aldrig.
Och jag var på rehab ett par gånger. Jag blev avgiftad.
Och vi pratade om sjukdomar. Men det klickade aldrig.
Inte förrän en dag då jag vaknade på ett sjukhus-
-och nån frågade mig:
"Vad är ditt problem?"
Och jag sa: "Jag är alkoholist och knarkare."
Och han sa: "Nej, det är så du har hanterat ditt problem."
Just det.
Jag vet nu att jag måste hitta ett sätt-
-för att fylla det här...
...stora, svarta hålet i mig.
Hur som helst, så... Jag har varit ren i 14 månader.
Jag har ett jobb på ett behandlingshem.
Det är givande att hjälpa andra bli nyktra.
Jag har en sponsor: Spencer.
Han visar mig hur bra mitt liv kan bli nyktert.
Och jag har kvar min familj.
Min mamma har varit fantastisk. Min pappa har också varit fantastisk.
Jag vill att de ska vara stolta över mig.
Är du okej?
- Vad är fel? Är du nervös? - Ja.
Tack för att du gifter dig med mig.
Tack för att du är en perfekt partner i en värld som inte är perfekt.
Tack för att jag fick lära känna din fantastisk son.
Jag är här för dig och jag är här för att stanna.
Karen, tack för att du älskar mig.
Och tack för att du älskar honom.
Han såg mig rakt i ögonen och sa: "Superman."
Kul att se dig.-Hej, Daisy.
Hej, Jazzy Jeff. Vad händer?
Jag har saknat dig mer än solen saknar månen på natten.
Hej, Karen.
Tack för att ni bjöd hit mig. Seriöst.
Spring, Daisy, spring, Daisy!
Hej, gumman.
Spring, Daisy, spring!
Snyggt.
- Du! - Daisy!
"Om markören försvinner i hjärnan betyder det att nervändar har dött"-
- "och hjärnskadan är irreversibel."
"Men när jag testade för VMAT2 såg jag normala nivåer."
- Så det är optimistiskt. - Normala nivåer är optimistiskt, ja.
- Okej, jag bara kollade. - Nej, nej, det är bra.
Så Nics brända nervändar kan växa ut igen.
- De säger att det kan ta två år. - Två år?
Men det är jättebra, David.
- Du är typ sen. - Ja, det var ett kanonmöte.
Sen gick vi hem till talaren och såg en video-
- och några av mina nyktra sponsorkompisar var där.
- Ingen telefon? - Min mobil var död.
Är du beredd att göra ett drogtest?
- Ja, jag menar... visst. - Okej.
Du förstår varför, va?
Ja, jag skulle ha ringt dig och sagt var jag var.
Jag litar på dig. Vi behöver bara nåt slags bevis.
- Det blir inte mer motsägelsefullt. - Jag vet, jag vet.
Jag gör det. Det är lugnt. Jag har inget att dölja.
Okej.
Du är jätteduktig.
Det är du verkligen.
Jag får det till 485 dagar drogfri. Wow. Kom igen, det är...
Jag lämnar det i badrummet, va? Okej.
- Okej. God natt, pappa. - God natt.
- Jag älskar dig. - Och jag älskar dig.
- Okej, Jasper, är du redo? - Ja.
Kom, kom, kom!
Hey. Nej, vänta! Jasper! Jag vill inte att du går ut dit.
- Vi går inte långt ut. Jag svär. - Vågorna är för stora.
- Jag har simmat i större vågor. - Ja, jag vet, men du får inte...
- Jag håller mig nära. - Nic håller sig nära, fattar du?
- Karen, jag håller mig nära. - Nic kan gå ut. Det är okej.
- Du får inte. Punkt slut. - Vi får väl se.
Okej. Det är lugnt. Det är lugnt.
Ska vi leka en lek i stället?
- Är du en hurfbräda? - Nej.
- Är du en hykel? - Nej.
- Okej. Är du ätlig? - Inte precis.
Inte precis? Så typ...
- Är du ett hus? - Ja. Hur visste du det?
Du vet... Jag kan läsa dina tankar.
Jag vet att du är en duktig simmare. Ska jag heja på dig på nästa tävling?
Ja? Okej.
- Skumt att se mig efter så lång tid? - Ja, det var väl det först.
Jag trodde att du var annorlunda, men du är samma, gamla Nic.
Det har varit en suverän helg.
Hej då, Nic.
Heja Nic!
Hej då, Nic!
En dag i taget. Grattis. Välkommen till verkligheten.
Jag vill inte leva i verkligheten. Jag är så less på det.
Det är din sjukdom som talar. Den isolerar dig för att döda dig.
- Jag känner mig inte sjuk, utan... - Det måste du göra.
Det är fan inte som cancer. Det är mitt val, jag satte mig själv här.
Ja, du satte dig själv där. Tänker du låta mig prata eller?
Du skriver, okej? Så skriv. Du är bra på det. Det är ditt val.
När du blir hög kan du inte välja. Om du blir hög förlorar du allt.
Så du måste fortsätta välja den rätta vägen.
- Okej. - Just det. Välj den rätta vägen.
Okej. Jag ringer dig sen, okej? Det känns som att jag klarar mig.
Fimpar du mig nu? Ska du ringa och ödsla min tid? Jag är här nu.
- Kom och ät biff hos mig i kväll. - Okej, då ses vi då.
- Det låter kanon. Vi ses då. - Nic. Nic!
Nic Sheff.
Lauren. Vad? Vad gör du?
Wow, det var länge sen. Vad gör du här?
Jag bara...
Vad?
Jag har varit nykter ett tag, men är grymt sugen på att festa nu.
- Jag har allt. Ecstacy, piller. - Det sa jag ju.
Kan du hämta en kopp vatten och en sked åt mig?
Okej.
- Här har du. - Tack.
Bomull och en sked.
Åh, jävlar.
Okej, så ja. Så ja.
Ditt samtal har kopplats till en röstbrevlåda.
Spela in ditt meddelande efter tonen.
Det är pappa igen. Du verkade lite deppig när du åkte, Nic.
Så jag finns här för att prata, om du behöver göra det. Okej.
- Så du har ingen aning om var han är? - Spencer sa att han ringde honom.
Han hade det jobbigt, men han stod emot.
Men han är inte på jobbet, han är inte hemma och tar inte mobilen.
Han åkte för två dar sen. Varför tittade du inte till honom?
- Du ska ta hand om honom. - Vem tog hand om honom i ett år?
- Du kunde kollat honom. Vad fan? - Vad tror du jag gör hela dagarna?
Vi kan inte övervaka honom 24/7.
- Anmäl honom saknad hos polisen! - Sluta skrika åt mig!
Nej, jag slutar inte skrika, Vicki. För du... Vad gör du ens där?
- Det är jävligt orättvist, David! - Nej, lyssna på mig! Vad...
Fan!
Dave?
Kan du ringa min mobil, snälla?
- Vad händer? - Han är försvunnen.
Hur vet vi ens att han är i LA? Han kan vara i San Francisco.
Han kan också vara i jävla Mexiko.
- Jag behöver åka. - Men jag behöver att du stannar.
- Vicki kan inte hantera det... - Det här handlar inte om Vicki.
- Slappna av, försök vara vettig. - Var vettig själv.
- Är det här vettigt? - Nej, det är det inte!
Hur kan jag vara det? Min son är borta och jag vet inte vad han gör!
- Hur kan jag hjälpa honom?! - Det kan du inte!
Jag kan inte sova.
- Kan du inte sova? - Jag kan inte sova.
God natt, pappa.
God natt.
Släpp! Flygplanet flyger!
Flygplan! Flyg iväg, flyg!
Flygplan! Putta på!
- Nej. Inte du, kliv in igen. - Vänta. Vänta, gubben.
- Vad är det? - Jag trodde att Nic var här i dag.
Nej, nåt dök upp.
- Kan jag ringa honom? - Nej, det kan du inte. Det går inte.
- Varför inte? - För att det inte går.
Knarkar Nic igen?
Vi vet inte, gubben.
Okej.
Nic kom inte hem på en vecka efter det.
Har ni sett min son? Har ni sett min vackra pojke?
Säg till honom att jag saknar honom.
Kom igen, Jasper!
Åh, jävlar. Okej. Hey, Lauren.
Lauren, vi drar. Vi måste sticka.
- Vad händer? - Här. Vi måste dra.
Visst.
- Jag tror att jag såg Nic. - Va?
Jag tror att jag såg Nic och en tjej springa iväg.
- Nic. - Nej, stanna där inne.
Okej, nej. Stanna där inne! Jag skojar inte, okej? Stanna där!
Okej.
- Fan. Aldrig igen. Lyssna på mig. - Vad gör vi? Vad gör vi?
Det var så hemskt.
Fan!
Nic? Nic? Nic!
Nej, nej, nej, nej!
Kom igen!
Jag är hemskt ledsen.
Okej...
- 911. Vad har inträffat? - Min vän har precis överdoserat.
- Jag behöver ambulans och hjälp. - Kan du ge hjärtmassage?
Ja, jag gör det nu. Ni måste skicka en ambulans.
Var befinner du dig?
Jag vet inte. Du får spåra samtalet.
Hallå? Hallå? Är du kvar?
Titta upp.
Vännen, titta upp, är du snäll.
Kan du titta upp hitåt?
- Du, vi måste ta dig till akuten. - Jag vill inte.
- Hon vill inte till akuten. - Jo, vi måste ta henne till akuten.
Hon måste dit. Har du nåt emot det så kan jag kontakta polisen.
För helvete.
Du kommer och möter mig, va?
- Ja. - Lovar du?
- Jag älskar dig. - Och jag älskar dig.
- Lovar du att du möter mig? - Jag möter dig! Vad fan begär du?!
Herrejävlar.
- David Sheff. - Hej, pappa, det är jag.
- Nic? - Ja.
Snälla, hata mig inte, pappa.
Jag vet att jag gjorde fel.
Jag vill sluta, men, snälla, snälla, snälla, snälla, inte rehab. Okej?
Låt mig bara få komma hem. Vet du vad?
Jag inser att det faktiskt...
Jag behöver vara hemma. Ni ska ge mig styrkan för att sluta.
Okej?
Det kommer inte att hända.
Jag önskar att jag kunde hjälpa dig-
- men jag kan inte göra det. Jag kan inte.
Snälla, hjälp mig, pappa.
Nej, pappa. Jag behöver bara lite hjälp.
- Hjälp mig. Jag vill komma hem. - Jag kan bara säga det du redan vet.
- Lyssnar du inte på mig, pappa? - Ring din sponsor.
- Jag vill prata med dig. - Sök hjälp.
Jag älskar dig och jag hoppas att du styr upp ditt liv.
Och jag älskar dig.
Jag älskar dig.
- Hallå? - Nicolas ringde. Han låter desperat.
Han dör om vi inte gör nåt.
Han dör även om vi gör nåt.
Inget som vi gör har nån effekt på honom.
- Jag misslyckades. - Jag vet att du skäms.
Det gör jag också.
Men du har gjort det bra, David. Och Karen också. Så tack för det.
Ni tog striden när jag inte kunde och jag ger inte upp nu.
Aldrig.
Men jag klarar det inte själv.
Jag behöver din hjälp.
Jag tror inte att man kan rädda människor, Vicki.
Man kan vara där för dem. Kan man inte det?
Titta här.
Jag är klar.
- Okej? Jag... - Okej.
Okej, allihop. Dags för vår samling.
Jag har haft en jobbig vecka.
Vissa av er vet, vissa vet inte.
Jag förlorade min Frances i veckan. Hon dog i en överdos i söndags.
Så... jag antar att jag sörjer.
Men jag har insett nåt annat.
Jag har faktiskt sörjt i åratal.
För även när hon levde så var hon inte där.
När man sörjer de levande...
Det är ett jobbigt sätt att leva.
Och så... på sätt och vis...
...är det bättre, antar jag.
Hon var en underbar, underbar ung kvinna.
Jag har alltid känt att jag behövde hålla mig stark.
I fall nåt skulle hända i framtiden som krävde all min styrka.
Men inget händer efter det här.
Jag hoppas att hon inte lider nu.
Hej då, Frances.
- Hey. - Hej.
- Hur är det med honom? - Doktorn är hos honom nu.
Det var ett mirakel att Nic överlevt med alla droger i sig, sa han.
Drogöverdos är den vanligaste dödsorsaken för amerikaner under 50.
Genom starkt stöd och hårt arbete har Nic varit ren i 8 år. En dag i taget.
Missbruksvården är kraftigt underfinansierad och illa reglerad-
- men många arbetar outtröttligt för att bekämpa denna epidemi.
Hjälp finns att få för de som kämpar med sjukdomen-
- för deras anhöriga och för de som sörjer.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2019
Ansvarig utgivare: Kristina Pesznecker Scanbox Entertainment Sweden AB