To je torej za New York Times Magazine? –Ne.
Žal mi je, to …
Ne, za različne revije pišem, pri tem gre za osebno zadevo.
Osebno zadevo? –Ja, žal mi je. Je to v redu?
Seveda. Lahko vprašam, za kaj gre?
Za mojega sina.
V redu. Kako vam lahko pomagam?
On …
Včasih ga pogledam …
Otroka, ki sem ga vzgojil. Mislil sem, da ga dobro poznam.
Sprašujem se, kdo je.
Jemlje vse sorte mamil.
Zasvojen pa je z metamfetaminom, ki je najhujši od vseh.
Mislim, da sem tu, ker bi rad vedel
vse, kar lahko. O vsem tem.
Spoznaj sovražnika, ne?
Glavni vprašanji sta, kako to vpliva nanj
in kako mu lahko pomagam.
Pred enim letom
Bolnišnica Marin. Kako vam lahko pomagam? –Zdravo.
Moj sin je izginil. Zanima me, ali je morda pri vas.
Ali je prišlo do kakšne nesreče.
Povejte mi njegovo ime in ga opišite.
Nicolas Sheff. S–H–E–F–F. Star je 18 let.
Visok je 183 cm. Ima okoli 60 kg, morda manj, ne vem.
Ima rjave lase do ramen in zelene oči.
Hvala. Prosim, počakajte. –V redu.
G. Sheff? –Ja. –Tu ni nikogar s tem imenom. –Hvala.
F. Scott Fitzgerald, Lepi in prekleti
Že dva dni ga ni. –Kako to misliš? Kaj se dogaja?
Ne vem. –Dva dni? Zakaj mi nisi povedal prej?
Nisem ti hotel povzročati skrbi, samo … –Njegova mama sem, David.
Nisi tega pričakoval? –Ne. –Kaj? –Ne.
Tega nisem pričakoval. Če bi pričakoval, bi ukrepal.
Samo vprašala sem te. Zadnje čase nisva veliko govorila.
Morda mi zato ne dajaj starševskih nasvetov. Jebemti, Vicki.
Lahko nehava kriviti drug drugega? To … –Kdo krivi koga?
Nič ga ne vidim, ker vedno najde kakšen izgovor, da ne pride v L. A.
To ni moja krivda, ne?
Nic, to je tvoj mlajši bratec.
Tako. Podpri mu glavico.
Živjo, Jasper. Živjo, mali.
Izjemno.
Jezik mi kaže.
Živjo. Prisrčen si.
Adijo. Čez poletje te bom pogrešala. –Jaz tudi tebe. –Piši mi.
Odpiši mi. –Izboljšaj svojo francoščino. –Oui, madame.
Želim ti lepo poletje. Pozdravi mamo.
Vse. –Vse.
DrSi predstavlja LEPI FANT
To! –Pridi.
Živjo.
Kje si bil? –Samo naspati se moram. –Kaj si počel?
Samo naspati se moram, prav? Pusti me pri miru.
Pojdita dol. Takoj pridem.
Poglej, oči, res mi je žal. Jaz …
Zajebal sem. Naredil sem napako.
Samo enkrat. Izučilo me je. Tega nočem nikoli več doživeti, prav?
Pojdiva noter. –Ne. –Strokovnjaki so. Prisluhniva jim.
18 sem star. Ne moreš me prisiliti. –Hej.
Se ti ne zdi, da je to ušlo izpod nadzora?
Daj no.
V redu. Prav.
To bom naredil zate.
Na zdravljenje mora. In to hitro. V organizmu ima še veliko mamil.
Predvsem pa se slepi.
Mu lahko pomagate? –Ja.
Marsikdo tu ni po lastni izbiri.
Prav toliko možnosti imajo kot vsi drugi. –V redu.
Imamo prosto posteljo.
Če hočete, ga lahko sprejmemo na 28-dnevno zdravljenje.
Kako uspešni ste? –Od 25 do 80-odstotno.
Imel bo vsakodnevne posvete s psihiatrom in zdravnikom.
Vsakodnevno potekajo skupinska srečanja zasvojencev.
Pozorno ga bomo opazovali.
Hvala.
Še zadnja stran.
Vse.
Zakaj si vedno v tej sobi? Komaj kdaj prideš ven.
Kot da si vampir.
Berem. Rišem.
Veš, kaj bi morala narediti? Morala bi iti deskat. –Ja.
Zveni dobro? –Druge reči me zanimajo.
Branje del ljudomrznežev in depresivnih pisateljev. –Daj no.
Po svoje so dobri, ne? –Razumem.
Minilo bo. Vedno mine.
Kaj mine? –Občutek odtujenosti.
Izoliranosti.
To mi res pomaga. Hvala za nasvet, oči.
V redu.
V redu, ni bilo tako mišljeno. Oprosti.
Ne, ne.
V redu, to je bila tvoja zamisel.
Živjo.
Dosegel je ogromen napredek. Ne, Nic?
Živjo. –Živjo. –Super. –Dobro.
Pogovorimo se o prihajajočih tednih. –Mislim, da moram …
Še nekaj časa moram ostati na zdravljenju. Če se strinjata,
bi ostal v prehodni hiši.
Prehodna hiša je odprta bivalna enota.
Vsak večer se pogovorimo. Pomagali bi mu poiskati službo.
Ja. Nočem na kolidž.
Za zdaj. –V redu. Kaj pa bi počel?
Mislim, da moram postati neodvisen.
Oči, povem ti, to je …
Dobro bo.
Kaj bo počel? Do konca življenja kuhal kavo?
Sin Frederickovih prijateljev je opravil štiritedenski program,
a ni bilo dovolj. Zdaj je v letnem programu.
Ni mi všeč, da z vsemi govoriš o tem.
Kakšno zvezo pa ima to? –Zaščititi hočem Nica.
Nekoč bo hotel živeti naprej.
Morda je bolje, da tega ne vedo vsi. –V redu.
Se lahko nehava prepirati o meni? Nic potrebuje več časa.
S tem ni nič narobe.
V redu? –V redu. –Res? –Ja, v redu.
David Sheff. –Dober dan, g. Sheff. Tu Amy Goldblum iz klinike Ohlhoff.
Dober dan. –Oprostite, da vas motim, a obvestiti vas moram o NICU.
V redu.–Danes je zapustil kliniko in odtlej se še ni vrnil.
Žal mi je, g. Sheff. A ne obupujte, to se zgodi.
Niste rekli, da mu gre dobro?
Na to glejte kot na del postopka.
Ponovno jemanje mamil je del okrevanja. –Res?
Ja, je del Nicovega učenja.
Kot bi rekli, daje strmoglavljenje del pilotskega usposabljanja.
Verjetno se bo hitro vrnil. –Ga kdo išče?
Ko zapusti kliniko, to ni več naša odgovornost.
V redu. –A lahko …
Oprostite, ste v bližini videli kakšnega fanta?
Ne? V redu, hvala.
S tem se nočejo ukvarjati. –Bi kadil tole? –Nehaj, pospravi to.
Skupaj bova kadila. –Ne. Si nor? To je noro. –Vem, da kadiš. –Ja.
Torej kadiva skupaj. –Ne, ne. Občasno … –Pokadiva skupaj.
Ali pa … –Poslušaj. Ne, nehaj.
Veš, kaj? Prav imaš. Sam si bom prižgal. –Ne.
Občasno si na zabavi privoščim dim ali dva. Že dolgo si ga nisem.
Pa ga pokadi samo pol.
Privošči si slavnostni džojnt s sinom. –Daj no.
Ne, izjemen si. Sprejeli so te na šest kolidžev. –Ja.
Nehaj dvomiti o sebi. Poglej se.
Daj mi ga.
Kaj? –Dobro si potegnil.
Kaj?
Hvala, to je lepo od tebe.
Jemal si mamila, ne? –Sem, ja.
Eksperimentiral sem z mamili. Res.
Niso pa neškodljiva. Neki tip … Ne, ne. –Je to lekcija?
Ja. –Preveč te skrbi. Vsi jih jemljejo. –Previden bodi.
Samo malo se zabavam s travo. Vsake toliko.
Zaslužim si malo zabave. –Zaslužiš … –Poglej, samo …
Vse skupaj mi olajša. Olajša neumno resničnost vsakdana.
Zakaj je resničnost neumna? –Ne, samo …
Dnevne nepomembne bedarije.
Če boš govoril takšne neumnosti, boš začel verjeti samemu sebi.
Simptomi jemanja metamfetamina
Poživilo, ki povzroča hudo zasvojenost.
Povzroči lahko nagle spremembe razpoloženja, npr. jezo in nasilje.
Hvala, da si mi prinesla reči, Karen.
To je moj dom.
Pred nekaj tedni si rekel, da si samo enkrat vzel metamfetamin.
To ni cela zgodba, ne? Več je na tem.
Ja? –David. –Morava vedeti.
Morava vedeti.
Mislim, da mi je bilo vedno všeč. –Kaj?
Karkoli. Trava, alkohol, ekstazi, kokain, LSD.
Vse to uživaš že leta? –Ja, nekaj let.
Pa metamfetamin? –Nekaj mesecev.
Zakaj?
Ne vem.
Ko sem ga poskusil, sem se počutil …
Počutil sem se bolje kot kadarkoli. Zato sem ga še naprej jemal.
Skrbelo me je, da pokadiš preveč trave.
Ti pa si medtem jemal vsa mamila na svetu?
In mi to prikrival in lagal?
Zakaj?
Ne vem. –Zakaj, Nic? Povej mi, zakaj. –Ne vem.
Mislil sem, da sva si bližje kot večina očetov in sinov.
Vedno si razočaran nad mano. Ker ne grem na kolidž.
Mi to lahko očitaš? –Še pred kratkim si bral, pisal in igral vaterpolo.
Pa naju poglej zdaj. Nisva takšna. –Nehajta, prosim vaju.
Oči, res mi je žal za vse.
Oči …
Res mi je žal.
Nic, spet boš našel to, kar je v tebi.
To si boš povrnil.
Nic!
Nic! Nic!
Nic!
Živjo, oči. –Živjo.
Kako je v New Yorku? –V redu. Danes sem opravil dober intervju.
Lepo. –Kako pa si ti? –V redu.
Res? Si prepričan? –Ja, ne … No … –Kaj?
Samo … –Kaj se dogaja?
Imeli smo super skupinski pogovor
in nekdo je rekel, da bi storil vse, da bi lahko šel na kolidž.
V redu. –Pozneje mi je rekel, naj ne bom bedak, naj grem na kolidž.
Ne vem, noro je. Spoznal sem, da ne smem zamuditi kolidža.
Rad pišem in zdi se mi, da sem dober. Veliko pišem,
a seveda se lahko še veliko naučim.
Kakorkoli … Če se strinjate, bi rad poskusil.
Ja. Govoril bom s Karen in s tvojo mamo.
Si že spoznal svojega cimra? –Zdi se simpatičen. Na hodniku je.
Vseeno se mi smiliš.
Brez skrbi, ga bom že razsvetlil.
Kmalu bo začel poslušati Johna Zorna.
Počasi bom šel. –Prav.
Vse. –Vse.
To je pesem Charlesa Bukowskega.
Večkrat mi je rešil življenje.
Menjal sem službe in mesta.
Sovražil sem počitnice, dojenčke, zgodovino,
časopise, muzeje, babice, zakon, filme, pajke,
smetarje, angleške naglase, Španijo, Francijo, Italijo,
orehe in oranžno barvo.
Algebra me je jezila, od opere me je slabilo,
Charlie Chaplin se je pretvarjal, cvetlice pa so bile za reve.
Hvala.
Pridi sem.
Grem lahko na stranišče? –Seveda. Pokazala ti bom, kje je.
Živjo, oči. –Živjo, Nic. Kako si? Kaj se dogaja?
Vse je super. Hvala, da si mi poslal denar. To res cenim.
Varnejše vbrizganje
Vedno si prisvojiš fondu. Patrick in Phil gresta jutri v hribe.
Povabila sta naju zraven.
Sta Jasper in Daisy tu? –Ni ju. –Ne? –Ne.
Me nista hotela videti? –Ne. –To je pa grdo slišati.
Sedel bom na kavč in se zamislil nad tem.
Mojbog! Mojbog, to je Daisy.
Jasper! Mojbog, kako sta zrasla.
Mojbog, kako …
Danska, 1632. Radi … –Se oziramo v zgodovino obročev hulahop.
Pomembna je za kulturo miru in modrosti.
Moški, ki mu je bilo ime George … –Huphulu.
To je … –Mislil si je:
"Razvil bom nekaj … "
Hej. –Hej.
Hej.
Bi si lahko nocoj sposodil avto? Rad bi šel na srečanje.
Imaš nocoj srečanje? Prav.
Si v redu? –Ja, samo …
Nora sta. –Zelo sta vesela, da si doma.
Se vidiva zjutraj. –V redu.
V redu.
Kje je? –Nimam ga!
Otroka, otroka.
Kje je? –Nehajta. Pomirita se. Kaj se dogaja?
Vzela je moj denar. –Nisem.
V redu, ljubica, pojdi dol k mamici. –Vzela si ga. –Nehaj.
Nisem ga vzela, oči. –Vem, da nisi.
Pojdi dol na zajtrk. Kaj se je zgodilo?
Ni jih več. –V redu. Si prepričan, da si jih imel tam?
Ja, včeraj sem jih še imel. –V redu.
Izginili so Jasperjevi prihranki.
Čudno.
Si vzel njegovih osem dolarjev?
Kaj? –Slišal si me.
Zakaj bi jih vzel? –Izginili so, nekdo jih je moral vzeti. –Jaz.
Neumnost.
Spet jemlješ mamila? –Ali spet jemljem mamila? Ne.
Si zadet? –Kaj, za … Ne.
Jebi se. –Jebi se? Ne govori tako z mano. Si zadet?
Ne. –Ne jemlješ mamil?
Jemlješ mamila? –Ne, oči, nisem zadet!
V redu.
Poslušaj, tvegano te je bilo poslati na kolidž. Vsi smo te podprli.
Vesel sem, da si šel. Ponovno jemanje mamil je del V redu …
Ponovno jemanje mamil je del okrevanja. Zato bomo … –Odšel bom.
Kam boš pa šel? Ne moreš kar oditi, to je trapasto.
Bi se pogovoril z nama? Samo pogovorila bi se rada.
Pomagaj nama razumeti. –Ali pa dovoli, da ti pomagava.
Ne razumeta, da nočem vajine jebene pomoči? Kaj je narobe z vama?
Ne! Dušita me! –Je težava v nama?
Ne, ti to počneš. Ti si začel s tem.
In samo ti lahko nehaš in rešiš to jebeno težavo!
Jebemti!
Kako mi lahko škodi en oksikodon?
Sčasoma pozabiš, zakaj se moraš strezniti.
Dopovedujem si, da nisem izgubil nadzora.
Ko sem odkril mamila, je svet dobil barve. Temu se ne morem odpovedati.
Zato ljudem govorim, kar želijo slišati.
Reči se hitreje rušijo.
Bolj ko se zadevam, bolj sramotne reči počnem.
Potem se zadanem, da se mi ni treba soočati s tem.
Pot nazaj se zdi predolga.
Tu težko dobim metamfetamin. Namesto tega sem vzel heroin.
Lahko grem samo naprej in se ne oziram nazaj.
To je torej za New York Times Magazine?
Ne, za različne revije pišem, a pri tem gre za osebno zadevo.
Osebno zadevo? –Ja, žal mi je. Je to v redu?
Seveda. Lahko vprašam, za kaj gre?
Za mojega sina. –V redu.
Jemlje vse sorte mamil.
Zasvojen pa je z metamfetaminom, ki je najhujši od vseh.
Mislim, da sem tu, ker bi rad vedel vse, kar lahko. O vsem tem.
Metamfetamin ob zaužitju povzroči občutek takojšnje evforije.
Ko popusti, dopamin upade za vsaj 60 %. Treba je povečati odmerek.
Ga podvojiti, potrojiti, da pride do kakšnih občutkov.
To še bolj poškoduje živce in potreba po jemanju se še poveča.
Grozljiv začaran krog.
Kaj se dogaja? –Raziskujem.
Živjo.
Si lačna? Bi kaj pojedla?
Večina hoče samo, da jim ga potegnem.
Ne, samo hrano ti ponujam. Morda pogovor, če zmoreš.
Metamfetamin fizično spremeni možgane.
To je izguba receptorjev za dopamin
v možganih odvisnika od metamfetamina.
Še nekaj vam bom pokazal. Vidite rdeči lisi? –Ja.
Prikazujeta hiperaktivnost v amigdali.
Amigdala je del možganov, povezan z zaskrbljenostjo in strahom.
Tu amigdala kar kriči.
Zasvojenci z metamfetaminom na podlagi bioloških dejavnikov
morda ne morejo … Ne da nočejo, ampak ne morejo sodelovati
v običajnih programih zdravljenja.
Tudi jaz sem bila na odvajanju. Trikrat. Vsakič sem pobegnila.
Zakaj? –Ker je bilo peklensko.
Hotela sem umreti. –Zakaj je bilo peklensko?
Vse to sranje o Bogu.
Ne veš, kako dobro je, ko je dobro.
Težko pojasnim. Kot pri kokainu, a tisočkrat boljše. Ali milijonkrat.
Kaj to pomeni za Nica? –Poglejte, g. Sheff …
Ne vem, kaj so vam obljubili,
a uspeh je manj kot 10-odstoten.
V redu.
Kaj pa tvoji starši? –Kaj je z njimi?
Ne misliš, da jih skrbi zate?
Jih ne bi obvestila, da …
Vseeno jim je. –Mislim, da jim ni.
Kaj pa ti veš?
Grem.
V redu.
Hvala.
Mojbog.
Zanima me, ali boš razumel klingonščino. Si pripravljen?
Veš, kaj sem rekel? "–Lahko dobim kokakolo?" –Res je.
Točno to sem rekel. –Lahko dobim kokakolo?
Če me prosiš v klingonščini, ti jo morda naročim.
Živjo.
Tu se ni čisto nič spremenilo.
Kako si? –Super, samo …
Počnem, kar je treba.
Kaj to pomeni? –Odgovoren sem sam zase.
Sam sem nehal. Pet dni sem že čist.
Dobro mi gre, a potrebujem nekaj stotakov.
Nic, ne morem ti dati denarja.
Ja, v redu.
Samo 200 dolarjev, da grem lahko v New York.
V New York? –Ja. –Zapustiti moram San Francisco. Preveč je …
Tu je polno slabih vibracij.
Nekaj stotakov potrebujem. –Lahko samo kosiva in se pogovoriva?
Kako so Karen in otroka? –V redu.
Sprašujeta po tebi. Naslednji teden imata nastop.
Vem, da si želita … –Zbujaš mi občutek krivde.
Ne, pravim samo … –Grozno se počutim.
Vem, da si želita, da bi prišel. To je vse.
Žal mi je, oči.
Samo nekaj denarja potrebujem, prav? Daj mi denar. –Kako se bo končalo?
Vztrajati moram, dobro mi gre. Pet dni sem že čist.
Ni videti. –Res ne? Kaj pa potem, zdravljenje? –Lahko prideš domov.
Ne, to … Potrudili se bomo. Prosim te, Nic.
Prosim.
Raziskoval sem. –Me zafrkavaš?
Misliš, da se imaš pod nadzorom. Razumem, da si prestrašen.
Razumem, zakaj počnem reči, a zato nisem nič drugačen.
Privlači me norost, tebe pa je sram, ker sem bil …
Bil sem tvoja posebna stvaritev, zdaj pa ti ni več všeč, kdo sem.
Kdo pa si, Nic? –To je to, oči. To sem.
Ti ni všeč to, kar vidiš?
Veš, bolj ko razmišljam o tem …
Mama bi morala dobiti skrbništvo.
Ti moraš imeti vedno vse pod nadzorom. –Lahko si jezen name.
Razumem, da sem delal napake. Želim si, da jih ne bi, a sem jih.
A kar govoriš, nima nobenega smisla. –Hočeš me imeti pod nadzorom.
To nisi ti, Nic. To govorijo mamila. –Kaj to sploh pomeni?
Zasvojenci izvajajo psihološki teror.
Kaj pa počneš ti? Kaj je to? Kaj počneš?
Stari.
Nisem hotel, da bi bilo tako.
V redu. Bolje, da grem.
Naj ti za nekaj noči najamem hotelsko sobo. –Ne, oči.
Zakaj ne bi kaj pojedla? –Bolje, da grem.
Se lahko vsaj posloviš? –Adijo, oči.
Kje spi? –Ne skrbi, ljubček. V redu je.
Morda spi pri prijatelju. –Delfin. –Ja. Morda.
E. Emu. –Ga lahko pokličem?
Ne. Poskusil sem že, izklopil je telefon.
Mu lahko pošljem sporočilo? Morda ga bo dobil, ko ga spet vklopi.
Dobra zamisel. Poskusiva.
Dave! –Ja?
Dave, zapri oči. –V redu.
In jih odpri!
Prosim? –Tu Julie Ford iz bolnišnice Bellevue v New Yorku.
Je Nic Sheff vaš sin?
G. Sheff, žal mi je, prej nisem imel časa.
Nic ima še vedno nekaj težav z dihanjem,
a vitalne funkcije se izboljšujejo.
Gospod, vzleteli bomo. –V redu.
Lahko govorim z njim? –Ne. –Prosim, izklopite telefon.
Bolje, da ga ne zbujamo. Morda čez nekaj ur. –V redu.
Gospod, prosim. –Prosim, povejte mu, da prihajam.
Odšel je. –Kaj? –Brez zdravnikovega privoljenja. –Ne, ne.
Vzel je prevelik odmerek mamil. –Izpulil si je infuzijo in odšel.
Kdaj? –Pred desetimi do petnajstimi minutami.
Žal mi je.
Ja?
Premišljeval sem. Opravil sem z mamili. To je to.
Povem ti, oči, nič več.
Kako pa bo to delovalo? Po tem, kar se je zgodilo?
Če se nahajate na tem območju, ukaze za evakuacijo in podrobnosti …
Ob treh imamo telefonsko konferenco s kliniko iz Mississippija,
ob pol štirih s tisto iz Nove Mehike
ob štirih pa s tisto iz Oregona.
Raziskala sem tisto v Novi Mehiki. Računajo 4000 dolarjev na mesec.
Nima tako dobrih kritik. Preskočili jo bomo.
Če bo prostor v L. A.-ju, bo to za zdaj morda najboljša rešitev.
Čez eno uro me bodo poklicali.
Odpočij se, David. Zakaj ne bi za zdaj tega prepustil meni?
Oči? –Ja?
Me boš prišel pogledat vsakih 15 minut? –Ja.
Zapri oči, ničesar se ne boj.
Pošasti ni več, zbežala je proč, tu je očka tvoj.
Lepi, lepi, lepi, lepi fant.
Vzameva tudi vse dinozavre? Preden prečkaš cesto …
Kakšno knjigo? … me primi za roko. Ne? V redu.
Življenje se ti zgodi, ko načrtuješ druge reči. Si pripravljen?
Hej. Me lahko objameš?
Ne? Zakaj ne? Si jezen name?
Ker moraš iti?
V redu. Lepo bo videti mamico, ne?
Nekaj moraš vedeti. Ko se vrneš, bom tu.
V redu? Pokliči me, kadar me boš pogrešal, in jaz bom poklical tebe.
Veš, kako zelo te imam rad?
Vse besede jezika ne bi mogle opisati, kako zelo te imam rad.
Vse skupaj še vedno ne bi opisale, kaj čutim do tebe.
Do tebe čutim vse.
Imam te raje kot vse.
Vse? –Ja, vse.
Živjo. To je moja mama.
Vesela sem, da si prišel v L. A. Saj to veš, ne?
Ne veš, kako je … –Prosim, ne počni tega. –Oprosti. V redu.
Samo nate sem lahko mislila.
Vem, da to zveni kot prazne besede, a žal mi je.
Žal mi je.
Nicky.
Pravi angelček si. Saj to veš, ne?
Daj, stari! –Nespoštljiv si. –Nisem. –In to kako.
Dohitel te bom. –Jebemti. –Še malo, pa boš gledal mojo rit.
To sem dobil v zameno za pomoč.
Kako se počutiš?
Kot da sem resničen človek.
Nekega dne sem poskusil metamfetamin.
Ja, dober občutek.
In mislil sem si, da je to to, kar mi je manjkalo.
Počutil sem se celega.
Danes je dober dan. –Odtlej se ženem za tem občutkom.
Ne glede na to, koliko metamfetamina ali česarkoli drugega vzamem,
ni nikoli dovolj.
Bil sem na nekaj zdravljenjih. Na odvajanju.
Ja, govorili smo o bolezni, a tega nisem nikoli dojel.
Dokler se nisem nekega dne prebudil v bolnišnici.
Nekdo me je vprašal, v čem je moja težava.
Rekel sem, da sem alkoholik in zasvojenec.
On pa je rekel, da s tem samo poskušam rešiti svojo težavo.
Tako je. –Zdaj vem, da moram nekako zapolniti to …
Ogromno črno luknjo v sebi.
Kakorkoli, 14 mesecev sem že čist.
Zaposlen sem na kliniki za odvajanje.
To, da drugim pomagam k streznitvi, me izpolnjuje.
Imam mentorja Spencerja.
Pokazal mi je, kako lepo je lahko življenje brez mamil.
Še vedno imam družino.
Moja mama je čudovita. Moj oče tudi.
Hočem, da sta ponosna name.
Si v redu? Kaj je narobe? Si živčen? –Ja.
Hvala, da se ženiš z mano.
Hvala, da si popoln partner v nepopolnem svetu.
Hvala, da si mi predstavil svojega čudovitega sina.
Stojim ti ob strani in vedno ti bom.
Karen, hvala, da me imaš rada.
In hvala, da imaš rada njega.
Pogledal me je naravnost v oči in rekel: "Superman."
Lepo te je videti. Živjo, Daisy.
Živjo, Jazzy Jeff. Kaj se dogaja, stari?
Pogrešal sem te bolj kot sonce ponoči pogreša luno.
Živjo, Karen. –Živjo.
Hvala za povabilo. Resno.
Teci, Daisy!
Živjo, ljubica.
Teci, Daisy, teci!
Lepo.
Ti. –Daisy.
Če je označevalec v možganih zasvojenca zmanjšan,
je verjetna izguba živčnih končičev. Poškodba možganov je nepopravljiva.
A njegova stopnja VMAT2 je običajna. –To je dober znak.
Običajna stopnja je dober znak.
Res je. –V redu, samo preverjam. –Ne, to je dobro. V bistvu …
Nicovi scvrti živčni končiči lahko zrastejo nazaj.
Menda to lahko traja dve leti, a … –Dve leti? –Ja. –To je super, David.
Živjo. –Živjo. –Pozen si. –Srečanje je bilo super.
Potem smo si šli h govorniku ogledat posnetek.
Tam je bilo nekaj ljudi, ki jih mentoriram.
Nimaš telefona? –Zmanjkalo mi je baterije.
Bi privolil v test prisotnosti mamil v telesu? –Ja, prav.
V redu.
Saj razumeš, zakaj, ne? –Ja, moral bi te poklicati in te obvestiti.
Zaupam ti, a potrebujeva dokaz.
To je popolnoma protislovno, ampak … –Vem.
Opravil ga bom, brez skrbi. Ničesar ne skrivam.
V redu.
Odlično ti gre.
Res.
Če sem prav preštel, si že 485 dni čist.
To je …
V kopalnici ga bom pustil, prav? V redu.
V redu. Lahko noč, oči. –Lahko noč.
Rad te imam. –Jaz tudi tebe.
Jasper, si pripravljen? –Ja. –Pojdiva.
Ne, ne, počakajta. Jasper, nočem, da hodiš v vodo.
Ne bova šla daleč, obljubim. –Valovi so previsoki, nevarno je.
Dober plavalec sem, tudi višje valove obvladam. –Vem, a …
Ob njem bom. –Vidiš, Nic bo ob meni.
Karen, ob njem bom. –Nic gre lahko v vodo, ti pa ne. In pika.
To bomo pa še videli. –Hej! –V redu je.
Bi se namesto tega igrala? Ja?
Si heska? –Ne. –Ne?
Si holo? –Ne. –V redu. Si užiten?
Niti ne. –Niti ne? Torej po svoje si.
Si hiša? –Ja. Kako si vedel?
Saj veš, berem ti misli.
Vem, da si dober plavalec.
Na naslednjem tekmovanju bom navijal zate. Kaj praviš? Ja?
V redu.
Me je čudno videti po vsem tem času? Ali ne?
Na začetku je bilo čudno. Mislil sem, da boš drugačen.
A si dobri stari Nic.
Super vikend je bil. –Res je.
Dan za dnem. Dobrodošel v resničnem svetu.
Nočem živeti v resničnem svetu. Sit sem ga.
To govori bolezen. Skuša te izolirati in ubiti. To veš.
Ne počutim se bolnega. Počutim se …
Pa si. –To ni rak. Moja izbira je. Sam sem se spravil v to.
Res je. Mi boš pustil do besede ali ne?
Pisatelj si, ne? Torej piši. To obvladaš.
Sam odločaš, kaj boš naredil z današnjim dnem.
Ko se zadeneš, nimaš več izbire. S tem vse izgubiš. –Ja.
Vsakič znova moraš izbrati pravo pot.
Ja. –Tako je, izberi pravo pot.
V redu. Pozneje te pokličem, prav? Mislim, da bom v redu.
Se me hočeš znebiti? Ne trati mojega časa. Stojim ti ob strani, stari.
Nocoj bom pripravil zrezke. Pridi na večerjo.
Prav, se vidiva. Zveni super, se vidiva.
Nic! –Ja, se vidiva. –Nic! –Adijo.
Nic Sheff. –Lauren, kaj pa ti tu?
Dolgo časa se nisva videla. Kaj počneš tu?
Samo …
Kaj?
Nekaj časa sem bil čist, a zdaj bi se res rad zabaval.
Imam, kar potrebuješ. Ekstazi, tablete. –Saj sem ti rekel.
Te lahko prosim za kozarec vode in žlico?
V redu. –Izvoli. –Hvala.
Vata in žlica.
V redu, to je to.
Klic je bil preusmerjen na avtomatski odzivnik.
Po pisku pustite sporočilo.
Oči tu, spet. Ko si odhajal, si se mi zdel slabe volje.
Če hočeš, se lahko pogovoriva. V redu.
Nimaš pojma, kje je?
Spencer je rekel, da se mu je oglasil. Težko mu je,
a se je dobro držal. Ni ga v službi ali doma.
Ne oglasi se na telefon. –Prekleto. Pred dvema dnevoma je odšel.
Zakaj ga nisi poklicala? Morala bi paziti nanj, ne?
Kaj, za vraga, David? Kdo zadnje leto skrbi zanj?
Lahko bi ga poklicala. Kaj te muči? –Kaj, misliš, da počnem ves dan?
Ne moremo ga nadzorovati 24 ur na dan.
Mislim, da moraš takoj na policijo. Prijavi njegovo izginotje.
Nehaj kričati name! –Ne bom, ker samo … Kaj sploh počneš?
Nisi pošten, David! –Ne, poslušaj me. Kaj …
Jebemti!
Dave? –Lahko, prosim, pokličeš na moj telefon?
Kaj se dogaja? –Izginil je.
Kako veš, da je v L. A.-ju? Lahko bi bil v San Franciscu. Lahko bi …
Lahko bi bil v Mehiki.
Moram iti. –Tu te potrebujem. –Vicki tega ne zmore. –Vseeno mi je.
Ne gre za Vicki. –Sprosti se in bodi razumna.
Ti bodi razumen. –Saj sem. –Je to razumno? –Ne, ni!
Kako naj bom razumen? Ne vem, kaj počne moj sin.
Ne vem, kako naj mu pomagam. –Ne moreš mu pomagati.
Ne morem spati.
Ne moreš spati? –Ne morem spati.
V redu.
Lahko noč, oči.
Lahko noč.
Izpusti! Letalo je poletelo!
Letalo, poleti!
Letalo! Potisni me!
Ne, ne ti. Spravi se nazaj. –Počakaj. –Bravo.
Kaj te muči? –Mislil sem, da bo Nic danes tu.
Ne, nekaj je prišlo vmes.
Ga lahko pokličem? –Ne, ne bo šlo.
Zakaj ne? –Ker ne bo.
Nic spet jemlje mamila?
Ne vemo, ljubček.
V redu.
Nica potem ves teden ni bilo domov. Dopovedovali smo si, da je najstnik.
Ste videli mojega sina? Ste videli mojega lepega fanta?
Povejte mu, da ga pogrešam.
Dajmo, Jasper!
Jebemti. V redu. Lauren.
Lauren, greva. –Kaj? –Morava iti.
Kaj se dogaja? –Tako. Morava iti.
Prav.
Mislim, da sem ravnokar videl Nica. –Kaj?
Videl sem Nica. In neko dekle. Bežala sta.
Nic. –Ne, ostanita notri. –V redu. –Ne.
Ne, ostanita notri. Ne hecam se.
Ostanita tam.
V redu. Sranje, nikoli več.
V redu je. –Kaj bova? –V redu je.
Bilo je grozno. Jebemti.
Nic! Nic? Nic!
Kaj? Ne, ne.
Daj no.
Zelo mi je žal.
V redu.
911, kako vam lahko pomagam? –S prijateljico sem,
vzela je prevelik odmerek mamil. Potrebujem pomoč. –Znate oživljati?
Ja, oživljam jo. A pošljite rešilca. –Kje se nahajate?
Ne vem. Izsledite klic. –Halo?
Gospod, ste še tam?
Poglejte gor. Lahko pogledate gor?
Poglejte sem.
Moramo vas odpeljati na urgenco.
Nočem, v redu sem. –Moramo vas odpeljati.
Noče iti. –Ni v redu, odpeljati jo moramo. –Noče iti.
Mora iti. Če vas to moti, lahko pokličem policijo.
Prekleto.
Saj boš prišel za mano, ne? –Ja. –Obljubiš? –Ja.
Ljubim te. –Jaz tudi tebe.
Obljubiš, da boš prišel za mano? –Ja, Lauren! Kaj bi rada od mene?
Ljubi bog.
David Sheff. –Živjo, oči, jaz sem.
Nic? –Ja.
Prosim, ne sovraži me.
Vem, da sem naredil napako.
Rad bi nehal, a prosim, ne sili me na odvajanje.
Dovoli mi priti domov. Veš, kaj? V resnici samo …
Rad bi bil doma z vami. Dali mi boste moč, da neham.
Prav?
Nič ne bo s tem.
Želim si, da bi ti lahko pomagal, a ti ne morem.
Ne morem. –Prosim, pomagaj mi, oči.
Samo malo pomoči potrebujem.
Prosim, pomagaj mi. Domov hočem. –Povem ti lahko samo, kar že veš.
Jebemti, me ne poslušaš? –Pokliči svojega mentorja.
Nočem govoriti z njim. S tabo bi rad govoril. –Poišči si pomoč.
Rad te imam. –Ne. –In upam, da se boš spravil k sebi.
Tudi jaz imam rad tebe. Rad te imam.
Prosim? –Nicolas me je poklical. Zveni obupano.
Če ne ukrepava, bo umrl. –Tudi če ukrepava, bo umrl.
Najina dejanja ne učinkujejo nanj.
Ni mi uspelo. –Vem, da te je sram. Tudi mene je.
A bil si čudovit. In Karen tudi. Hvala vama za to.
Stal si mu ob strani, ko mu jaz nisem mogla. Ne bom se predala.
Nikoli.
A tega ne zmorem sama.
Tvojo pomoč potrebujem.
Mislim, da ljudi ne moreš rešiti.
Lahko jim stojiš ob strani, ne?
Poglej.
Opravil sem s tem. V redu? Jaz …
V redu.
Tega nisem povzročil, tega ne morem nadzorovati ali pozdraviti.
V redu, čas je, da se zberemo.
Živjo. Za mano je naporen teden.
Nekateri že veste, drugi pa ne.
Moja Frances je v nedeljo umrla zaradi prevelikega odmerka mamil.
Mislim, da žalujem.
Spoznala pa sem še nekaj drugega.
Že leta žalujem.
Tudi ko je bila še živa, je ni bilo več.
Težko je živeti, ko žaluješ za živim človekom.
Zato je zdaj po svoje bolje.
Bila je čudovito dekle.
Vedno se mi je zdelo, da moram ostati močna.
Da bom vso svojo moč potrebovala za dogodek, ki sledi.
A temu ne sledi nič.
Upam, da je zdaj ne boli.
Adijo, Frances.
Živjo. –Živjo.
Kako je z njim? –Zdravnik je pri njem.
Menda je čudež, da je Nic preživel,
glede na to, koliko mamil ima v telesu.
Prevelik odmerek mamil je vodilni vzrok smrti
med Američani, mlajšimi od 50 let.
Z ogromno podpore in truda Nic že osem let ne jemlje mamil.
Čeprav je zdravljenje odvisnosti premalo financirano in urejeno,
v vseh skupnostih obstajajo ljudje, ki se borijo proti tej epidemiji.
Na voljo je pomoč za tiste, ki se spopadajo z boleznijo,
njihove ljubljene in žalujoče.
Režija
Scenarij
Posneto po istoimenski knjigi Davida Sheffa
Posneto po knjigi Tweak Nica Sheffa
Prevedla Maja Pavlin, Razplet, prevajalska družba