VYCHUTNEJTE SI ČERSTVOU KÁVU
Je to hormonální.
Já na to moc nejsem, jsou to ženský věci, ale...
- Ale dětský pojistky, proč? - Hele, ona zajistila šuplíky.
Nevíme, jestli umělé oplodnění zabere,
ale kvůli pojistkám neotevřeš zásuvky.
Vůbec?
Kousek, pak tam musíš strčit prst.
- Dřív nebo později se to hodí. - Hodně později.
Zamkla vrchní skříňky. Malýmu bude 30, než na ně dosáhne.
Když budeme mít dítě.
- Má ochranitelské pudy. - Máš problémy se ženskýma.
Nech toho. Zrovna ty něco říkej.
Nech toho. Zakřikne to. To zaručí, že neotěhotníme.
A mně trvá 20 minut, než si vytáhnu pivo.
Chlapi.
- Stockholm šel do háje. - Doopravdy?
- Já myslel, že vypadali dobře. - Co prasklo?
- Ještě jsem neviděla záznam. - Nikdy to nebyl stabilní scénář.
- Švédům se nedá věřit. - Tak zbývá jen Japonsko.
- Japonsko a my. - No, není to poprvé.
Japonci mají perfektní výsledky. Musíme se snažit.
- Jestli zklameme... - Nebyl problém od roku 1998.
Víme, co děláme. Nebo jsme si to zapsali. Někde.
Radši to nezvorejte.
To si s námi letos nevsadíš? Jde o velký prachy.
- Je to klíčový scénář. - Jo, slyším, co říkáš.
V roce 1998 to byla vina chemiků. Kde že to pracuješ? Počkej.
Už si to vybavuju.
Bude to dlouhej víkend, když jsou všichni napružení.
Nestavíš se v pondělí večer? Seženu šroubovák a osvobodím skříňky.
Posloucháš mě vůbec?
Profesor Jebák.
Proč sis z toho neudělala terč pro šipky?
Není to snadný. Bože. Tvoje vlasy. Jsou blond.
Úžasné, ne?
- Ty jsi to udělala. - Ale úžasné, co?
Pospěš s tím slovem „úžasné“. Jsem nejistá.
- Je to ohromné. Curt bude řádit. - Curt mi poděkuje.
A ty taky.
- Zatímco spálíme tenhle obrázek. - Ještě ne. Není to jeho vina.
Co? Šoustat studentku, nebo rozejít se s ní přes e-mail?
- Věděla jsem, do čeho jdu. - Prosím tě.
Víš, do čeho půjdeš o víkendu?
Do tohohle. A jestli je Holden tak hezkej,
možná se dostaneš i z tohohle. - To je poslední, co chci.
- Nepotřebuju dohazovačku. - Já tě netlačím.
Ale tohle přibalíme.
- Rozhodně nebudeme mít místo na... - Co když se budu nudit?
Tohle ti pomůže? Sovětské ekonomické struktury?
Vývoj po studené... Ne. Máme jezero a pivo.
- Už žádný učení. - Mysli rychle.
Trochu rychleji.
Promiňte. Promiňte. Jen jeďte.
- Hezký! - To je Holden?
Hned jsme dole.
Jo, přestoupil ze státní. Nejšikovnější ruce v týmu.
- Je fajn. - A má nejšikovnější ruce.
Chodil jsem s podobnou holkou, ale ty jsi víc blond než ona.
Ale říkal jsem si...
Co je tohle?
- Co děláš s tímhle? - Dobře. Knihy tu nechám.
- Kdo ti to dal? Kdo ti to řekl? - Naučila jsem se to od tebe. Dobře?
Naučila jsem se to od tebe!
Profesor Bennett probírá tu knížku na přednáškách.
Měla by sis přečíst tohle. Gurovsky. To je zajímavější.
A Bennett to nezná, takže si bude myslet, že jsi nadaná.
A nemáš kalhoty.
- To je všechno? - Doufám.
- Jules, je to víkend, ne evakuace. - V těch kufrech není nic,
co nebudeš mít rád. - Už budu zticha.
Můj bože.
Marty!
Co je s tebou, brácho?
Lidi jezdí dost nelogickým způsobem.
To vám teda musím říct.
Chceš na víkend do basy?
- Jedeme na chatu bratrance. - Marty, to není dobrý.
Poldové nikdy nezastaví chlapa s vodní dýmkou v autě. Proč?
Protože se ho bojí. Vědí, že vidí dál než oni.
A že je spoutá svou logikou.
Ty jsi zešedivěla?
S tím mi do Tuláka nevlezeš.
Co?
Vodní dýmka v dodávce tvýho táty?
Seš zkouřenej?
Ahoj, kámo.
Dano! Kočko. Nemáš něco k jídlu?
Jsou všichni tady?
Jo?
Tak to rozjedeme!
Hnízdo je prázdné. Všechno podle plánu.
Je to správná cesta?
Není na GPS.
Nestojí za zaznamenání.
O to právě jde.
Ztratit se z mapy, ne? Žádný mobilní sítě.
Rychlostní kamery.
Zmizet na jeden víkend, kde mě žádnej satelit nevidí.
O to přece jde.
Hroutí se společnost, Marty?
Ne. Společnost svazuje. Jasný? Zalejvá svý spáry betonem.
Všechno je zaplněný nebo nahraný nebo zblogovaný, ne?
Čipy v hlavách našich dětí, aby se neztratily?
Společnost se potřebuje zhroutit. Jen máme nahnáno to dopustit.
Přeslechla jsem něco důležitýho?
Uvidíš to stejně jako já.
Průkaz, prosím.
Pane Sittersone.
- Pane Hadley. - Jak se jmenujete?
- Daniel Truman, pane. - Nejsme v armádě, toho pana si nechte.
Ale Sitterson si nechá říkat madam.
Nebo Medíček.
- Je vám jasné, co se tu bude dít? - Informovali mě. Důkladně.
- Informovaný není jako připravený. - To mi řekli.
Budu na své pozici.
Hodnej kluk.
Tak jo. Systém běží.
Vyhledávám cíl.
Koukneme se, co tu máme.
Jo.
Tahle věc asi nebere kreditky.
Nemyslím, že to zná peníze. Nejspíš tu mají výměnnej obchod.
Haló?
Holdene!
- Holdene! - Tady nebude...
- Přišli jste bez pozvání? - Sakra! Hele...
Stojí tu „Zavřeno“.
Chceme koupit benzín.
- Ta pumpa funguje? - Když víte, jak na to.
- Chceme se zeptat na cestu. - Hledáme... Jak se to jmenuje?
Tillermanovu cestu. Jedeme dobře?
Tillermanova...
vede nahoru na kopec.
Cesta končí u Bucknerovic chaty.
Můj bratranec tam koupil dům. Je tam jezero.
- Bylo by to... - Bucknerův dům.
To se pořád někdo snaží prodat.
Vy jste znal majitele?
Jo. Ne ty první.
Viděl jsem jich spousty.
Jsem tady už od války.
Od které?
Víte dobře, od který.
Jak byli jedni v modrým a druzí v šedým?
- Bratr bojoval proti bratru? - Utahuješ si ze mě, mladej?
Jste hrubej na kamarádku.
Na tu kurvu?
- Co jste řekl? - Máme benzínu dost.
Dost na cestu tam.
Vrátit se,
to je váš problém.
Hodně štěstí s vaším podnikáním, pane.
Železnice sem musí dorazit co nevidět. To bude něco.
Ulice dlážděný dlažbou.
Sráči.
Lidi, podívejte na to.
To musí být ono.
Panebože, to je nádhera. Jedinej pavouk, a spím v autě.
- Myslím to vážně. - Pojď, dej mi ruku.
- Tohle je paráda. - Docela to ujde.
- Ulovíš mývala k jídlu? - A z kožichu si udělám čepici.
Všichni si oblečte plavky. Jdeme k jezeru.
- Jo. - Nevěděl jsem, že dojde na tělocvik.
Tohle ne.
Páni!
To snad ne.
A sakra.
Je to fakt pravda.
Počkej!
To snad není možný.
Je to úchylný.
Pionýrský časy.
Lidi si stavěli vyšetřovací místnosti.
Od koho to bratranec koupil?
Prohlédneme ostatní místnosti.
Marty by nás šmíroval při píchání.
Tohle nerad slyším.
Co když se prohodíme?
Možná by ses cítila líp, kdybychom si prohodili pokoje?
To tedy ano.
- Díky, že jsi tak slušný. - To je to nejmenší.
- Když už mám být tvůj ženich. - Nejsou moc nenápadní.
- Nechám si to pro sebe. - Nehledám žádnou partii.
- Ale jsem vděčná, že nejsi blbec. - Nedělej ukvapený závěry.
Vedl jsem vnitřní souboj. Nadávky z obou stran, tekla krev...
- Takže máš vnitřní krvácení? - Dost zlý.
Jules je zdravotnice. Promluv si s ní.
Tak jo.
Páni.
Jo, tohle asi ne.
- Tohle by šlo. - Neříkal jsem to?
- Můj pokoj se mi líbí. - Já budu tady.
Na místa, vážení. Jdeme na to.
Změna pokojů. Polk je ve dvojce, McCreaová ve čtyřce.
Operační, rozumíte? Upravit scénář.
- Za 15 minut. - Slečno Linová.
Krevní testy od Loudenové. Výsledky jsou dobré,
ale přidala bych 50 mg rohyptázy na zvýšení libida.
- Beru. - Píchneme to, nebo raději orálně?
- Znova, ale pomaleji. - Jsi prase.
- Jak zpomalíme rozpoznávání? - To nevím.
- Odbarvovač. - Blbá blondýna. Moc umělecké.
Dostane se to do krve přes pokožku hlavy. Velice pomalu.
- Chemické dělá svou práci. - Uvěřím, až to uvidím.
- Centrálo? - Ano, slyším.
- Mám posla na druhé lince. - Panebože. Můžete si zapsat vzkaz?
To asi ne. Je moc naléhavý.
- Trochu mě to děsí. - Dobře, dejte mi ho.
Mordecai, co se děje? Jaký máte nahoře počasí?
Jehňátka prošla bránou. Jdou na jatka.
To jsi odvedl skvělou práci.
Dostal jsi nás na správnou cestu. Takže si promluvíme potom.
Nevidí nic z hrůzy, která přijde. Jejich uši jsou uzavřené.
- Jsou to prosťáčci Boží. - Tak už to chodí.
Očisti svět od jejich hlouposti. Vykoupej je v krvavé...
Pouštíš mě nahlas?
Ne. Vůbec ne.
To bych nikdy neudělal.
- Ale jsem. Slyším ozvěnu. - Panebože, máš pravdu.
Počkej chvilku, já to přepnu.
To je sprosté.
- Nevím, kdo je v místnosti. - Fajn. A je to.
Děkuju.
Neber to na lehkou váhu. Nešlo všechno podle vašeho.
Ten hlupák málem překazil vzývání svou neomaleností.
Dávní vidí všechno. A nebudou se...
Pořád jsem nahlas, že jo?
Panebože, Mordecai! Zase mi to přeskočilo!
Mordy?
Co bude dál?
To je studený!
- Jak studený? Má to cenu? - No tak, Jules, život je risk.
Radši risknu ležet na sluníčku.
- Co je to? - Co?
- V jezeře, támhle. - Nech toho.
Mluvím vážně, támhle. To vypadá jako moje holka!
- Panebože! - Počkat. V jezeře je ještě něco.
- Je to nádhernej chlap! - Zabiju tě!
Ne! Jsme ohroženej druh!
Tak jo. Poslední šance. Je tu uzávěrka. Pusťte se do toho.
- Příjem sázek se uzavírá. - Kdo to ještě nemá?
Máme tu technické, výzkum a elektrikáře.
Viděl jsi, koho vybrali? Ty peníze vyhodili.
To říká ten pravej.
- Co tím chceš říct? - Vůbec nic.
- Dobře. Nevím jistě, jestli tohle máme. - To už nechte na nás.
Oni si vyberou. Poslouchejte, vážení.
Co tu máme? To už je obsazené.
- Kdo je vybral? - Údržba.
- Vybírají každý rok to samé. - Co chceš od údržby.
Tohle si musíte rozdělit, jestli vyhrajete. Chceš to změnit?
Já nevím. Co myslíš ty?
Chci, abych měl tohle za sebou.
- Nevsadíte si? - To není pro mě. Díky.
Zdá se to drsné, co?
Lidi jen upouštějí páru.
Tahle práce není snadná. Ale ti šašci se můžou chovat slušně.
- Ví ředitelka o tom tady dole? - Ředitelce na tom nezáleží.
Dokud běží všechno nahoře a děcka dělají, co se jim řekne.
- Pak je to zfixlované. - Ne.
- Sázíte se, když řídíte výsledek? - Ne, my je dostaneme do sklepení.
- Pak je to na nich. - Musí si vybrat.
Jinak systém nefunguje. Je to jako posel.
Ten divnej chlap, co prakticky nosí nápis „vy tu zemřete“.
Proč ho tam držíme? To je systém.
Musí se rozhodnout, co se stane ve sklepení.
Ano, my ovlivňujeme děj.
- Ale když nepřestoupí pravidla... - Nemohou být potrestaní.
Tak co, Trumane, jdete do toho? Čas se krátí.
To je dobrý.
Jak chcete. Je konec, parto!
- Sázky jsou uzavřené. - A teď to rozjedeme!
A teď to rozjedeme!
Jo, teď já. Jules.
Pravdu, nebo úkol?
- Radši úkol. - Tak jo.
- Já říkám, aby sis to rozdala.... - Prosím, řekni s Danou.
S tím losem támhle.
Marty, už jsi viděl někdy losa?
Prostě to záhadný zvíře.
To je vlk.
Žiju v marihuanovým oblaku. A co?
Jules,...
chci, abys sbalila toho vlka.
Žádnej problém.
Tak do toho.
Kdo? Já?
No jo, jsem tady nová. Odkud to víš?
Je moc milé, že to říkáš. Zrovna jsem si je obarvila.
Ne, ne, ne. Není třeba měnit hlásek.
Já tě dovnitř pustím sama.
Děkuju.
Tak dál.
- Dano. - Pravdu.
- Co to má znamenat? - Jenom předbíhám.
Oni ti poručí udělat něco, co se ti nelíbí,
a ty vyměkneš a řekneš, žes chtěla pravdu od začátku.
Vážně?
Tak jo, Jules.
Úkol.
Co to sakra bylo?
To jsou dveře do sklepa.
Musel je otevřít vítr.
A to podle tebe asi jak?
Co myslíte, že je tam dole?
Proč to nezjistíme?
Dano,...
máš úkol.
- Jak dlouho tam musím zůstat? - Jen do rána.
Dano!
- Jsi v pořádku? - Jo.
- Promiň, lekla jsem se. - Volala jsi o pomoc,
nezvládla jsi úkol. Svlíkni si vršek.
Co je? Já si ty pravidla nevymyslel.
Proboha.
Podívejte na to.
Lidi.
Já nevím, jestli je dobrý tady bejt.
Lidi?
Kámo, vážně? Tvůj bratranec jede v divnejch věcech.
Jsem si jistej, že tohle není jeho.
Možná to byli ti, co sem dali to zrcadlo.
Některé věci vypadají hodně staré.
Jsou překrásné.
Radši se vrátíme nahoru.
Máte za úkol vrátit se nahoru?
Hele?
Poslechněte si tohle.
„Čtvrtého dubna. Otec se na mě rozzlobil, že nemám pravou víru.
Chtěla bych mu dokázat oddanost, jako Juda a Matouš těm pocestným.“
Co to je?
Deník Anny Patience Bucknerové.
Z roku 1903.
„Matka křičela téměř celou noc.
Modlila jsem se,
ale přestala, teprve až jí otec rozřízl břicho a nacpal tam uhlí.
Juda mi ve snu řekl, že ho Matouš odvedl do černého pokoje,
takže vím, že je mrtvý.
Chci porozumět kráse bolesti tak jako Matouš,
ale říznutí se do masa u něj vyvolává manželské touhy,
a to se mi nelíbí.“
- Ježíši. Můžeme toho... - Pokračuj.
- Proč? - Chci to vědět.
„Našla jsem to.
V nejstarších knihách. Způsob, jak zachránit naši rodinu.
Zdravou ruku mám pořezanou a bolí,
tak doufám, že to bude čitelné.
Že věřící přijde a promluví k našim duším.
Potom budeme obnoveni a velká bolest se vrátí.“
A pak je tu něco latinsky.
Tak dost. Tady už musím sakra říct ne.
- Nečti tu latinu. - Přečti to.
- Co to je? - Přečti to nahlas.
- Dolor... - Ne, ne.
Nebuď jak malej!
- Curte. - Je to deník.
- Vůbec nic neznamená. - Dano!
„Bolest přežije tělo.
Bolest pozvedá tělo.
Bolest povznáší ducha.“
Máme vítěze! Jsou to Bucknerovi, dámy a pánové!
Bucknerovi dosáhli dubla.
A to znamená, že blahopřání patří údržbě.
Která se dělí o výhru se stážistou Ronaldem.
- To není fér. Já mám taky zombíky. - Ano, měla jsi zombíky.
Ale tohle jsou zombíci z rodiny mučících buranů.
To je úplně jiný druh. Jako slon a sloní rypouš.
Za rok to zkusíš znovu.
- Je to jak ze zlého snu. - Ne. To zlé sny vznikají z nich.
Všechno je pozůstatek starého světa, všechno díky... Víte komu.
- Příšerám. Kouzlům. Bohům. - Člověk si na to zvykne.
Měl by?
- Je mi to líto. - Měl v rukou mušli.
Ještě pár minut, a kdo ví, co se mohlo stát.
- Nikdy neuvidím vodního muže. - Brácho, buď vděčnej.
Tyhle věci jsou děsivý.
A úklid po nich je noční můra.
Takže Bucknerovi.
Možná to jsou bolest milující zaostalý idioti.
Ale jsou to naši bolest milující zaostalý idioti.
- Se stoprocentní úspěšností. - Pravda.
Takže mám zavolat Japonsko?
Aby si na víkend vzali volno?
Jo. Co budou asi dělat, relaxovat?
- Chci vidět, jak padnou na zadek. - To ani z legrace.
Ostatní pobočky vyhořely. Potřebujeme japonský tým.
Jde tu fakt o hodně.
- Tohle jo, bejby. - Tohle je třída.
Jako bys do toho nešel.
Můžeme nemluvit o lidech rozsekaných na kusy?
Cítíš se osamělý, Marty?
Marty a já jsme se muchlovali v prváku.
Jednou jsme se líbali.
Ale prsten jsem ti nekoupil.
Ale pořád...
jsme si blízcí.
Mám na to takovou teorii.
To je signál k ústupu.
Náš Tommy Chong má teorii. Pojď, zlato.
Marty, ty to vykládej tady intošovi, pokud neodpaňuje Danu.
- Jules, nechceš si jít lehnout? - Přesně. Pojď. Šup. Šup.
- Nehoň mě dokola. - Dopředu, zlato.
Ty vážně věříš, že se tu neděje nic divnýho?
Spiknutí?
To, jak se všichni chovají.
Proč je Jules tak rozjetá? A odkdy je Curt alfa samec?
Přece snad studuje sociologii. Má akademický stipendium,
a teď říká kamarádovi intoš? - Curt je jen opilý.
Já viděl Curta opilýho.
- Jules taky. - Tak je to možná něco jiného.
Nevidíš to, co nechceš vidět.
Loutkáři.
Loutkáři?
Koláče.
Říkalas, že máme koláče?
Marty, mám tě ráda, ale jsi sjetej.
Nejsme tím, kým jsme.
Půjdu si číst obrázkovou knížku.
Děkuju.
„Bolest přežije tělo.
Tělo se navrací nebo má místo návratu.“
- Co to je? - Ta latina, co jsi četla ve sklepě.
Ty umíš latinsky?
Ne moc. Ne od desátý třídy.
Zvláštní, jak se ti to vrací.
No, je to divná noc.
Omlouvám se za to tady.
Všichni...
Ztratím body, když ti řeknu, že se mi tu líbí?
Ne.
To mi říct můžeš.
Proč pořád utíkáš?
Nepolij mě.
Máš pivo na košili?
Tak to ji musíme sundat.
- Tady ne. - Zlato, no tak.
Jsme tu sami.
Je mi zima.
Tak, vážení, končíme. Čeká na nás práce.
Vaše lidské potřeby se mi hnusí. Zmizte.
- Teplota v tom sektoru? - Dělám na tom.
Vypouštím feromonovou mlhu.
Je tu tma.
- Vezmeš mě dovnitř? - Proto jsme sem jeli.
Je to romantika.
Tak jo, kotě, ukaž kozičky.
Ukaž výbavu.
- Záleží na tom, jestli uvidíme... - Nedíváme se jen my.
Zákazník musí být spokojený.
Chápeš, co je tu v sázce?
Gól.
Jules!
Sakra.
Curte!
Kruci. Kruci.
Curte!
Ne! Ne!
Ne!
Prosím! Ne!
- Ne! - Curte!
Toto vám přinášíme s pokorou a v bázni.
Pro požehnaný klid vašeho věčného spánku.
- Na věky věků. - Na věky věků.
MALÝ NEMO
Nemo, brácho, radši se prober. Máš to dost ujetý.
- Půjdu na procházku. - Přísahám Bohu, že tu někdo mluví.
Jsem si jistý, že tu někdo mluví.
Půjdu na procházku.
Dost!
Co to říkáš?
Co chceš?
Myslíš, že jsem loutka.
Já ti ukážu, jak tancujou loutky!
Já jsem šéf svýho mozku, takže to vzdej.
Půjdu se projít.
Já nechci.
Víš, já nikdy...
Nemyslím „nikdy“.
Nic, co nebudeš chtít.
Má manželský touhy.
Myslel jsem, že tu budou hvězdy.
Jsme opuštěný.
- Zdrhej, sakra! - Co se dě... Curte!
Děvko mrtvá!
- Ježíši, co se stalo? - Do prdele. Co se děje?
Kde jsi zraněný?
To je z tebe?
- Curte, jsi v pořádku? - Kde je Jules?
Je pryč.
Musíme odsud zmizet.
Ne! Počkej.
- Dano, neotvírej to! - Ne bez Jules.
Je tam mrtvá holka!
Dano, pojď sem!
- Co je ta věc? - Kurva!
- Nevím, je jich tam víc. - Víc?
Viděl jsem holku.
Taky zombíka, jako on. Ale chyběla jí ruka.
Panebože. To je Patience.
- Ten deník. - Musíme to tady pozavírat.
- Má pravdu. - Půjdeme pokoj po pokoji.
Zabarikádujeme okna a dveře.
Ať se stane, co chce, musíme zůstat spolu.
- Kruci. - Uklidni se. Sleduj mistra při práci.
- Tohle není správný. - Co? Co se děje?
Tohle není správně. Měli bychom se rozdělit.
Tak toho stihneme víc.
Jo.
Jo. To je dobrej nápad.
Vážně?
Běžte do svých pokojů!
Zamkni je tam.
Co to kurva je?
Co to...?
Co se to kurva děje?
- To není dobrý. - Uhni, uhni, uhni.
Potřebuju 500 kubíků thorazinu do pokoje tři.
- Ne, ne, ne. - Počkejte s tím.
Juda Buckner nás přišel zachránit.
Co to sakra je?
Kurva! Co se děje?
Panebože.
Já jsem v reality show.
Rodiče si budou myslet, že jsem zoufalec.
Kurva!
Ne! Ne! Ne!
Pomozte mi!
Pomozte mi! Pomoc!
- Dole to musí být vzrušující. - Nejlepší show na Zemi.
Pomoc!
Pomozte mi někdo!
Rychle!
- Vezmi postel! - Dělej!
Holdene.
- Nic tam není. - Běž.
- Curte? - Odemkni.
Nemůžu. Běž do sklepa.
Tohle je černý pokoj.
Jaký?
Z deníku.
Tady je všechny zabíjel.
Tady zabije i nás.
To ne. Ne. Nás tu nezabije.
Jen musíme najít dveře.
Jasný?
Prohlédneme stěny, ano?
Curte!
Přece tu musí být něco...
Máš rád bolest?
Jak se ti to líbí?
Zombíci. Pamatuješ, kdy stačilo hodit holku do sopky?
Kolik myslíš, že mi je?
Rychle! Pojďte!
- A co Marty? - Dostali ho.
Svět musí zahynout.
Nic nezůstane.
Zlo bylo poraženo.
Teď bude duch Kiko žít ve šťastné žábě.
Naserte si! Naserte si. Naserte si. Naserte si. Naserte si.
- Vidíš to? - Perfektní výsledek.
Japonci to mohli zvládnout. Podraz. Je těžký zabít devítiletou?
Nulová úmrtnost. Totální úlet.
NEÚSPĚCH
Když chceš dobrý zboží, musíš kupovat v Americe.
- Zprávy zezdola? - Na Japonsko kašlou.
- Ředitelka nám věří. - Zapracuj na chemii, Lin.
Zatímco ti pitomci zpívají o šťastných zítřcích,
my přinášíme bolest.
Co je s trávou toho kluka? Měl slintat, ale málem nás dostal.
- Je chemicky ošetřená. - A karavan míří do tunelu.
Ten hlupák je ztracený. A my taky, jestli to nezvládnete.
- Sakra. - Co? Sakra co?
- Musím jít. - Jestli Dávní povstanou, jsme...
- Není tam zával. - Co?
Tunel je volnej!
- Vedení demoličnímu. - Jsme mimo signál.
Obejdi to.
- Co asi dělám? - Otevři dveře.
Pozor! Uhněte! Z cesty!
- Co se děje? - Nevíme. Nahoře byla porucha.
- Tunel měl zmizet před hodinami. - My nedostali příkaz.
Hadley, co se děje?
Hadley!
Proč není odpálený tunel?
Kurva!
Ne. Ne, ne... To snad kurva ne!
Tomu nemůžu uvěřit. To není možný.
- Byl přímo tady. - Máme lezecký vybavení? Lana?
V mým pokoji na koleji.
Vrátit se nemůžeme.
- Není tu žádná cesta. - Co uděláme? Skočíme?
Člověče?
Co?
- Jsi si jistý? - Zvládl jsem větší skoky.
Hladký rozjezd a dva metry rozdílu na druhé straně.
Musíš do toho dát všechno.
Curte.
Zůstaňte v autě.
Jestli to zvládnu, dokulhám pro pomoc.
Ale vrátím se zpátky. Vrátím se s poldama a vrtulníkama
a dělama a ty bestie za to zaplatí.
Za Jules.
Neubírej plyn.
To já nikdy.
Ne!
Curte!
Proboha!
Tam nic není. Na co narazil?
Loutkáři.
Marty měl pravdu.
Pojď do auta.
Dano.
Marty měl pravdu.
Ty jedeš zpátky.
Ne, jen to projedu.
Musí tady být jiná silnice. Pryč odsud.
Nevyjde to.
Něco se stane. Zhroutí se, zmizí.
Tak sjedeme z cesty úplně.
Zajedeme do lesa a dál půjdeme pěšky.
Ty to vůbec nechápeš.
Nezačni mi tu vyvádět, Dano, prosím.
Jsi jediné, co mi zbylo.
- Jsem v pořádku. - Potřebuju tě v klidu.
Ať se stane cokoliv, musíme zachovat kli...
- Zatraceně, to bylo o fous. - Jo, na fotofiniš.
Nerozumím tomu. Vy to slavíte?
Oni oslavují, já piju.
Ona ještě žije. Rituál není dokončený.
Smrt panny není nutná, pokud zůstane poslední.
Hlavní je, aby trpěla.
A to trpěla.
Je to zvláštní.
Já té holce vlastně fandím.
Má veliké srdce.
A když pomyslíte na tu bolest...
Tequila je moje milá! Moje milá!
Pojďte dál, lidi. Jste vítáni. Tequila!
Z temnoty povstalo světlo!
Přála bych si dělat to, co vy.
- Panebože. - Mistrovské dílo.
- Dneska to snad šlo, nevím. - Děláš si legraci?
- Když auto dopadlo do jezera... - Já vykřikla.
- Voda a ti zombíci. - Pudová hrůza.
Bylo to lepší s vodním mužem.
- Dostaneme prémie za přesčasy? - Účetní jsou támhle. Zeptej se.
- Stejně znám odpověď. - Já jsem stážista.
Nemám nárok na prémie.
Zvláštní, že se ti líbí balet, mám dva lístky na tvoje oblíbené...
Pitomci, málem jsem dostal infarkt s tím tunelem.
Nebyla to naše vina. Nedostali jsme příkaz.
Jen vám to chci dát vyžrat. Pojď sem. Pojď ke mně.
- Nebyla to naše vina. - Porucha.
Na elektrickém vedení nahoře.
Jak to myslíte, nahoře?
Vypněte tu pitomou muziku!
Haló?
To ne. Vše proběhlo podle předpisů.
Panna je jediná, kdo...
Ne, já o vás nepochybuji.
Který z nich?
Marty?
Ahoj.
Dano!
Dano, pojď sem.
Rychle.
Marty, počkej. My jdeme do hrobu?
Dano, dělej!
Co je to za místo?
Dobře. Hej.
Jo, musel jsem ho rozsekat lopatkou.
Co jsi dělala ty?
Nikdo jiný?
Jo, došlo mi to.
Tobě došlo všechno.
Ne, všechno ne.
Ale pár věcí vím.
Třeba...
Je to výtah.
Někdo sem ty mrtvý zmetky poslal, aby nás dostali.
Uvnitř není žádný ovládání, ale je tam servisní vypínač.
Já myslím, že to dokážu rozjet dolů.
Chceme jet dolů?
Kam jinam můžeme jít?
Pojď.
Vlez tam.
Dobře, dobře.
Sakra!
Blbá zombícká ruka.
A sakra.
Panebože. Co...?
Vybrali jsme si.
Co, co, co...?
Kurva!
Ve sklepě.
Všechno to, s čím jsme si zahrávali. Přiměli nás si vybrat.
Přiměli nás si vybrat, jak umřeme.
Bože!
Sjeli přístupovou šachtou. Musí být v jedné z nich.
Vnitřní bezpečnost... Na předpisy kašlu!
- Jste krucinál ožralí? - Nesahejte na tu holku.
Jestli ji přežije, všechno jde k čertu. Zabijte ho prvního.
Úklid říká, že tým přehlédl jeho balíček s trávou.
- To, co kouří, ho imunizovalo. - K čemu nám to je?
Jestli budete mít jasné zabití, sejměte ji taky. Támhle.
3606.
Máme tě.
Sejměte je.
- Vystup z výtahu! - Jdete nás zabít?
Ven! Jenom ta holka.
- Jen já? - Dělej!
Dobrá práce, zombícká ruko.
Neměli byste tu být.
Mělo to proběhnout jinak. A skončit rychleji.
Můžu si jen představovat vaši bolest a zmatek.
Ale uvědomte si tohle.
Co se vám děje, je součást něčeho většího.
Staršího než cokoliv, co známe.
Viděli jste příšerné věci.
Armádu děsivých stvoření.
Ale ta nejsou ničím ve srovnání s tím, co bylo před nimi.
Co leží v hlubinách.
Naším úkolem je uspokojit Dávné bytosti.
A vaším je být jejich oběť.
Odpusťte nám.
A nechte nás to dokončit.
Rychle. Běž do té místnosti.
VYPNUTÍ SYSTÉMU
Armáda příšer.
A teď to rozjedeme.
Zastavte palbu!
A kruci.
Jdem, jdem, jdem! Utečte!
- Rychle! - Všichni pryč!
Truman bezpečnostnímu velení. Požaduji posily. Černý kód.
Opakuji. Černý kód. Kde kurva jste, lidi?
Sektor 12 vyřazen. Sektor osm vyřazen. Sektor tři vyřazen.
Proč nefunguje obrana? Kde je sakra plyn?
Něco přehryzalo spojení.
- Něco co? - Něco strašnýho!
Severní východ je zablokovaný! Tam nemůžete.
Běž, honem.
- Dochází čas! - Snažím se to vypnout.
Hadley!
To snad ne!
Panebože.
Bože!
To jste vy.
Ne, ne, ne... Prosím. Prosím.
Zabijte ho.
Dano, tak pojď. Dano!
Tu máš. S tím je to snazší.
Podívej na to.
Je jich pět.
Co to je?
My.
Měla jsem to vidět jako ty.
Tohle je součást rituálu.
Rituální oběť?
Skvělý.
Přivážeš někoho ke kameni, vezmeš kudlu a pár hadrů.
- Tak je to komplikovaný? - Ne. Je to snadné.
Oni nechtějí jen vidět, jak umíráme.
Chtějí vidět, že jsme potrestaní.
Potrestaní za co?
Že jste mladí.
V každé kultuře je to jiné a v průběhu let se to mění.
Ale vždy si to žádalo mládí.
Musí jich být nejméně pět.
Děvka. Je poskvrněná. Umře první.
Sportovec.
Učenec.
Blázen.
Všichni trpí a zemřou v rukou kteréhokoliv zla, jaké vyvolali.
A nakonec zůstane, aby žila nebo zemřela,
jak osud rozhodne,
panna.
- Já? Panna? - Pracujeme s tím, co máme.
A když se vám to nepodaří?
- Tak povstanou. - Kdo?
Co je pod námi?
Dávné bytosti.
Bohové, kteří dřív vládli Zemi.
Pokud přijmou naši oběť, zůstanou dole.
Ale ostatní rituály se nepovedly.
Slunce vyjde za osm minut. Když budete ještě žít, svět skončí.
Třeba to tak má být. Když musíte zabít mé přátele,
abyste přežili, možná přišel čas na změnu.
Nemluvíme tu o změně.
Mluvíme o smrti všech lidských duší na planetě.
Včetně vás.
Můžete zemřít s nimi,...
nebo můžete zemřít za ně.
Obě možnosti jsou tak strašně lákavý.
Páni.
Celý svět, Marty.
Je ve vašich rukou, Dano.
Jiná možnost není.
Musíte být silná.
Jo, Dano.
Cítíš se silná?
Je mi to líto.
To mně taky.
Marty.
Marty!
Ahoj.
Víš,...
já myslím, že Curt nikdy bratrance neměl.
Jak ti je?
Umírám.
Promiň.
Ty mi promiň, že jsem tě málem zastřelila.
Nejspíš bych to neudělala, ale...
Hej, hej, ne.
Mně je to úplně jasný.
Promiň, že jsem tě nechal přepadnout vlkodlakem a zničil svět.
Ne.
Stejně, měl jsi pravdu.
Lidstvo...
Je čas dát šanci někomu jinému.
Obřím zlejm bohům.
Chtěla bych je vidět.
Já vím.
To byl prima víkend.