Nuzavon -Imamo.
Vuzave. -Imate. -Ilzon. -Imaju.
L U P E R
Putovanje kroz vreme još nije izmišljeno.
Izmisliće se za 30 godina.
Biće protivzakonito. Koristiće ga tajno, kriminalne organizacije.
KANZAS, 2044.
Gotovo je nemoguće, rešiti se tela u budućnosti.
Zbog obeležavanja ljudi.
Kriminalnim organizacijama u budućnosti trebaju plaćenici.
Koriste trenirane ubice iz naše sadašnjosti, Lupere.
Poslodavci u budućnosti, odrede metu i pošalju mi je kroz vreme.
Pojave se vezanih ruku, sa vrećom na glavi...
Ja uradim ono što treba. Pokupim svoje srebro.
Meta nestaje iz budućnosti, a ja se rešavam tela koje tehnički, ne postoji.
Čistim.
Bonžur, Džo. -Bonžur, Beatriks.
Kako ide francuski? -Sporo. -Kakva je kafa? -Dobra.
OVDE ODLOŽITE "KRATEŽE".
Dve poluge.
Ideš u klub večeras? -Da. -Četiri poluge.
Ravin-Planinski klanac, jaruga.
Bonžur, madmoazel.</>
Produži dalje.
Beži od motora! Ne šalim se! -Koji ti je problem... -Govno!
Majka te baš vaspitala. -Pokupiću ti kevu motorom...
Zdravo, Sete. -Zdravo, Džo. -Nov je? -Novcat.
Prokleti krš. Neće da upali. Ideš li do Bela?
Puk'o si za motor? -Seronjo! -Jesam. -Koliko ta stvar vredi?
Hteo sam da uživam večeras. -Čestitam. Sad se voziš sa mnom.
Nemoj! Zaboga, ne radi to. -Ribe se lože na TK.
Stvarno. -To je telekineza. Nemoj.
Oko 10 odsto stanovništva ima TK mutaciju.
Kada se pojavila, svi su mislili da će da im procvetaju ruže.
Postali su gomila kretena sa novčićem u vazduhu.
Takav je ceo grad. Prave se važni, a nemaju čime.
Puno je noćas, Džo. -Idemo do "bekstejdža" i odlazimo.
Odložili ste oružje? -Jesmo. Je li tako Sete? -Ja sam sa Džoom.
Suzi! -Hej. -Radiš noćas? -Da.
Ali me Getmen rezervisao.
Dušo, moram da radim.
Džo.
Šta ima? -Zek. Dole je. -Zašto? -Zatvara petlju.
Postoji razlog zašto se zovemo Luperi.
Kada prihvatimo da čistimo đubrad iz budućnosti,
pristajemo i na posebnu klauzulu.
Putovanje u budućnost je nezakonito, Kada poslodavci raskidaju ugovor,
žele da izbrišu svaku povezanost sa nama.
Ako smo živi u narednih 30 godina,
pronalaze nas stare i šalju, da ih ubijemo kao bilo koji drugi posao.
To se zove zatvaranje petlje.
Dobiješ isplatu u zlatu. Rukuješ se i raskineš ugovor.
Uživaš u narednih 30 godina.
Ovaj posao nije privlačan ljudima "od budućnosti".
Slavimo li?
Pazi!
Isuse!
11:30
Bonžur, Džo. -Raduje me što te vidim.
To ti je četvrta petlja ovog meseca? -Za petlje! Živeli!
Zatvorena petlja!
Idem.
Sete! Isuse!
Brzo će me naći! -Ko?
Bože! Džo... Bože!
Šta to radiš? -Daj mi pušku. -Bože! -Makni se od prozora.
Stišaj se. -Zaštitićeš me, Džo? -Šta si uradio?
Ovo je samo košmar. Ovo je košmar.
Znao sam šta je uradio. Ne znam zašto sam pitao: Šta si uradio?
Pevao je.
Imao je vreću, ali sam čuo pesmu.
Setio sam se majke,
i mračne sobe u kojoj me je pazila i pevala pesmu.
Kad sam saznao da sam to ja,
Džo, nisam... mogao. Morao sam da vidim.
Rekao mi je, sećam se da je rekao
da u budućnosti novi gazda, zatvara petlje.
Zovu ga "Čudotvorac".
Rekao mi je i potražio cigaretu.
Odvezao sam ga. Tužno me je pogledao...
I počeo da beži.
Imao sam pušku i znao da je za 15 koraka van dometa.
Prešao ih je i otišao.
A ja sam gledao dok nije pobegao.
To se zove, "Puštanje petlje", i uopšte nije dobro.
Šta da radim?
Ti si mi jedini prijatelj. Moraš mi pomoći.
Glupo je što si ovde došao.
Ne možeš ostati. Daću ti nešto para, to je... -Džo?
Novac? Gde da idem? -Vozom zbriši iz grada.
Ne pomeraj se.
Neka Kort prati spolja na prozor.
Ovde Kid Blu. -Samo malo. -Otvaraj ta prokleta vrata.
Ne mogu ti pomoći. -Moraš me sakriti. Molim te...
"Kupi mi" malo vremena i otići ću. Molim te.
Nemoj da razvaljujem. -Dobro, čekaj.
Molim te.
Hajde, Džo, otvaraj!
Isuse!
Dugo ti je trebalo. -Morao sam da se sredim.
Tai će da ti čuva stan, a mi idemo na razgovor sa Ejbom.
Imaš kafe u kuvalu. -Hvala.
Dajte mi dva minuta.
Znaš li zašto onu pušku zovu "kratež"?
Jer ne možeš pogoditi ništa dalje od 15m, ni promašiti ako je bliže.
To je oružje za slepce. Nije kao pištolj.
Ima domet. Preciznost.
Kide, prekini. Da ne upucaš i drugu nogu.
Isuse Hriste! -Šta se dešava? -Kako si Ejbe?
Nisi upucao drugu nogu, Kide?
Pradeda je jednom rekao dedi, da su ljudi kao pauci.
Malenih se treba čuvati. -Ne bih se složio sa tim.
Stvarno? Pradeda nije imao pojma.
Ovaj čovek je iz budućnosti. Poslali su ga da prati Lupere.
Da prekrati vreme, angažovao je snagatora, Getmena i sad vodi grad.
U nekom drugom gradu, to bi bilo zadivljujuće.
Kako vi klinci možete da nosite te omče?
Kravate i mašne. -Smešno. -Znaš da nemamo pravilo o oblačenju? -Moda.
Filmovi u kojima se tako oblače, su samo kopije.
Prokleti uticaj 20. veka. Uradi nešto novo.
Stavi nešto sjajno oko vrata, gumirano. Budi svoj. -Važi.
Lepo smo ćaskali. -Sviđaš mi se, Džo.
Ali te je Set posetio, pa ćemo nešto da uradimo. -Šta to?
Očekuješ da ti lomimo prste. Nešto užasno,
ali, razbiću tenziju. Nema ništa od toga.
Ja ću malo da pričam, ne predugo.
a ti ćeš da odaš prijatelja. -Prijatelja? Seta? Izvinite.
Malo sam zbunjen. -Ja ću malo da pričam.
Ti si najmlađi Luper kog sam unajmio. Rekli su da si smešan.
Jedan od gazdi. Doveli su te. Ne sećam se zašto. -Zbog satova.
"Plevio" si našu radnju sa satovima. Držao sam te.
Bio si dete, ali kao životinja. Pogledao si me.
Sa kosom preko pola lica, gledao si me jednim okom.
Mogao sam da vidim. Kao kada se dešava na TV-u.
Lošu stranu tvog života. Video sam poput vizije,
kako postaješ zao. Promenio sam to.
"Očistio" sam te, i dao pušku u ruke.
Pružio sam ti ono što je tvoje. -Zahvalan sam ti.
Pružio sam ti ono što je tvoje.
Sećam se toga, sinak.
Ako se zapitaš koga da žrtvuješ i sačuvaš "svoje",
Set je tvoj najbolji izbor.
Pokazaću ti koliko te znam.
Ne želim da te slomim, već da te vratim na put.
Znamo da si sakrio polovinu poluga. Pametno. Dozvoljeno.
Izaći ćeš i otići preko mora. Učiš mandarinski? -Francuski.
Predaćeš njega, ili polovinu zaliha?
Ne želiš da srozaš sebe. Zbog Seta?
Ubićete ga? -Ne, ako mu možemo pomoći.
Izmenilo bi budućnost. Sve ovo što radimo je opasno.
Opasno je da ga ubijemo, ako je on iz budućnosti dugo slobodan.
Putovanje kroz vreme ti od mozga napravi kajganu. Zašto Francuski?
Idem u Francusku. -Idi u Kinu. -Idem u Francusku.
Ja sam iz budućnosti, treba da ideš u Kinu. -Idem u Francusku.
U sefu je ispod tepiha. 6742
Oni maleni te zgrabe.
Provedi se nekih sat vremena. Kuća časti.
Angažujte doktora.
BUDI U VAJR STRITU ZA 15 MINUTA
Čekajte! Čekajte!
Čekajte...
Ne sećam se majčinog lica. Uvek me je mazila po glavi.
Ovako.
Dozvolio sam da mi večeras ubiju najboljeg prijatelja.
Zbog srebra.
Sranje! -Da. Sranje.
Žao mi je.
Daću ti pare. Godinama sam štedeo u srebru, daću ti pola.
Da podigneš dete. -Daćeš mi polovinu srebra?
Srebro ima mane. Imam svoj posao.
Ti imaš svoj. Ne brini za mene. Dobro sam.
Zašto bi išta menjali?
Ovo želiš? -Aha...
Sranje!
IDI VOZOM IZ GRADA. BEŽI
DOLAZNI POZIV
Tu je 24. -Prebroj.
Prokletstvo!
Žao mi je. Reci Ejbu da ću da rešim problem. Naći ću petlju i ubiću ga.
GODINA 1.
ŠANGAJ
GODINA 3.
GODINA 6.
GODINA 10.
GODINA 23.
GODINA 25.
GODINA 30.
Sranje!
Imate aspirina? -Da. -Sve, molim.
Uzeću i kaput.
Šta to radiš?
Šta to radiš. Rekao sam ti da pobegneš.
Ne radi to, kretenu.
Požuri...
Ovako možemo nedeljama...</>
Jebeni Kid Blu.
Sranje!
Govno jedno glupo!
...dvorište. Svaka izgubljena sekunda je loša. Krećite.
Sranje! -Mogu da ispravim.
Mogu ga naći! -Idi kući. Dok ne dorasteš poslu.
Kide Blu.
Gade jedan. Kako da te nađem?
TRI POKLAPANJA ŠTAMPANJE
BEATRIKS
Kafu? -Molio bih.
Crnu. I vodu. -Još nešto?
Da jedemo? -Naručio sam. -Šniclu i jaja. -Odmah dođe.
Mora da boli? -Nisam bio siguran da je se sećaš.
Sklopio sam kockice. Pametno.
Još jedna cura radi vikendom.
Čen. -Da. -Manje slova. -Manje bola.
Pur vu -Mersi.
Kako napreduje francuski? -Dobro.
Treba li da učim mandarinski? -Nisam zažalio zbog francuskog.
Znam da ti je pištolj između nogu.
Ništa? Naučićeš na kraju. Očigledno.
U teškoj si situaciji. Znamo kako ubice završavaju.
Iz restorana nećeš izaći živ. Moj je život, zaradio sam ga.
Svoj si potrošio. Zato umri kao i ostali starci. Briši iz mog života.
Izvadi pištolj između nogu i pucaj.
"Mladiću".
Teško mi je da te gledam u oči.
Suviše je čudno. -Tvoje lice je suprotno.
Znaš šta će da se desi? Radio si ovo sa mnom? -Neću da pričam
o putovanju kroz vreme. Ostali bi ovde čitav dan.
Nije važno. -Kada sam se povredio, telo ti se promenilo.
Ovo sada ti menja sećanja. -Nije važno!
Sećanja mi nestaju. Poput oblaka.
Moja sećanja nisu prava. Zavise od ove realnosti.
Postaju jasnija, ili blede, kada nisu ista.
U sadašnjem trenutku, postaju kristalno jasna.
Sećam se što radiš nakon posla.
Boli. -I kad smo razdvojeni, znaš šta uradim posle? -Da.
Ovo je opis kako to deluje. Zbrkano je.
Znam dve stvari: Šta mi je u glavi i da ću opet da je vidim.
Koga?
Spasiće ti život.
Dugo se nadala tome, da dobijemo dete.
Bila bi odlična majka.
Toliko je želela. -Ona je...
Kako je... Spasila mi je život? -Da.
Da pogledamo tvoj život. Ti si ubica,
narkoman, sa mozgom klinca.
Moj, moj život. Spasila ti život i pitaš me kako?
Pitanje je zašto bi neko dao život... -Dosta s glupostima.
Ne mora da me spašava. -Začepi klinačku gubicu.
Samoljubivi stvore, skinuće te s droge...
Uzećeš joj svu ljubav. Kao sunđer.
Misliš da sam očistio prošlost. Da sam, možda, bezbedan.
Juče. -Juče, šta?
30 godina od sada, je juče.
A ja se sećam.
Reći ću ti šta se desilo ženi, koja ti je spasila život.
Čuo si za Čudotvorca?
Set ga je pomenuo one noći. Novog gazdu u budućnosti,
koji je pravi užas. -Da. Oluja užasa. Masovna pogubljenja,
čistke na sve strane, pojavio se niotkuda.
Za 6 meseci preuzeo je kontrolu nad 5 sindikata.
Za to treba vojska. -Nije je imao. Sve je uradio sam.
Sam-samcit. -Kako je uspeo? -To je tajna.
Ne postoji njegova slika, iako je ima, to nije on.
Kruže priče da ima veštačku vilicu. Da je video kako mu ubijaju majku.
Bojao se da ga bivši Luperi ne nađu, pa je počeo da zatvara petlje.
Sve.
Znaš li šta je ovo? Ovi brojevi?
Lakše malo. -Mogu nas odvesti do Čudotvorca.
Bilo je u bolničkim dosijeima. Zapiši.
07153902935.
Ovo je deo informacije za prepoznavanje Čudotvorca.
Ovde je. Tu živi. Sada. U ovom vremenu.
A ja ću da ga nađem. I ubiću ga.
Sprečiću ga da mi ubije ženu. -Jebi se. I ti i tvoja žena.
Ne tiče me se. -Desiće se tebi... -Ako je tebi ne znači da će i meni.
Imaš sliku na satu? Da je vidim. Pokaži. Čim je ugledam, otići ću.
Oženiću neku drugu. Obećavam. Kad vidim sliku,
magla u tvojoj glavi će da proguta sećanja. Nestaće.
Ako odustaneš od nje, biće bezbedna. -Da odustanem?
Da! Ubijena je zbog tebe! Ako je ne sretneš, biće bezbedna.
Ne razumeš. Ne moram da odustanem. Neću!
Spasiću je.
Idemo do polja! Tamo ćemo im pobeći!
Uhvati voz, i beži iz grada!
Šta to radite, bre?! Čekajte na moj znak!
Izašao je! -Pozadi!
Sranje!
Treba nam živ!
Hajde, govno, upali! Hajde! Govno, hajde!
Dajte tragač!
Hajde, dušo. Vreme za ustajanje.
Slušaj, kretenu!
Ubila sam i sahranila tri skitnice!
Nije me briga za tvoju priču. Nalušala sam ih se na stotine.
Pojavi se ponovo, i raskomadaću te!
Našao si ga. Tragač je bila mudra ideja.
Našao ga, a nisi ga uhvatio. -Probaću opet. -Da zabrljaš?
Ulog je prevelik. Neću da stvar zabrlja jedan kauboj.
Stavi pištolj na sto.
Želeo sam da ti udovoljim.
Samo to sam želeo.
To je sve što imam.
Pruži mi još jednu šansu. Dovešću ga živog. Držaću ga,
da mu lično prosviraš mozak.
Ko je tamo?
Stani odmah, ili pucam.
Stani! Ne mrdaj!
Kažem ti da staneš! Stani!
NAHRANITE GLADNA USTA
Moja glava... -Prati svetlo.
Prati me. Kada si kanuo poslednji put? -Kanuo?
Pre par dana. Ne osećam noge.
Kriziraš, narkomanu. -Pomoći ćeš mi?
Umreću. -Žedan si.
Vode... Vode!
Žedan sam...
Side!
Uđi unutra, dušo.
Ko je taj čovek? -Skitnica. -Nije. Cipele mu sijaju.
Pametno majmunče. -Bolestan je? -Da.
Ozdraviće? -Hoće. -Obećavaš? -Spavaj, mali moj.
Laku noć, dušo. -Laku noć, Sara.
Hej!
Prvi put kad sam je video... -Pogledaj me.
Prvi put kad sam je video.
Dobro jutro, majmunče. Hoćeš da jedeš? -Čovek je budan.
Hoće li da ostane? -Ne.
Baci je.
Da je očistim. -Spusti je.
Kako si? -Negde na 30 odsto. -Do kraja nedelje, bićeš na 50.
Primila sam te da ne umreš i nećeš. Odmorio si, a sad se gubi sa farme.
Ne mogu. -Molim? -Ostaću još malo.
To mi ne odgovara. -Žao mi je. -Odmorio si, sad se gubi. -Ne.
Briši s moje farme. -Sa time ne bi uplašila ni retardirane.
Ovo je Remington 870 i može da te prepolovi.
Držiš pušku, ja ti kažem da se ne bojim. Opisala si mi pušku.
Ne bojim se oružja. Pucaćeš u vazduh? Da me uplašiš?
Nisi dala da umrem, nećeš me ubiti. -I to me čini slabom?
Nisam ti pretnja, niti tvom sinu. Biću na tvom imanju.
Bolje da se ne viđamo. Ostaću u polju.
Učini mi nešto i više me nećeš videti.
Ovo je tvoja kuća? Na pravom sam mestu? -Šta je ovo?
Mapa. -Da. To je moja kuća. Zašto je označena? -Nije važno.
Idem iz ambara za sat. Pozajmićeš mi kantu.
Da je napunim vodom. -Odakle ti ovi brojevi?
Znače ti nešto? Šta?
U pravu si, nisam ubica. Ali te metak od soli neće ubiti.
Reći ćeš mi ko si i šta radiš na mojoj farmi.
Putovanje kroz vreme još nije izmišljeno, ali biće za 30 godina.
Koristiće ga ubice. -Ti si Luper?
Ne mogu u grad, jer me Ejb traži. Neće stati dok me ne nađe. Ili njega.
Imam tu mapu. Tri kuće su obeležene. Jedna je tvoja.
On dolazi ovamo.
Znaš za Lupere? Čime se bavimo? -Dolazi ovamo?
Da mi ubije sina, jer misli da će postati Čudotvorac?
Šta ako ubije Čudotvorca? -Misli da ako ga ubije,
neće biti poslat nazad. Nestaće kao što se i pojavio.
Biće opet sa ženom.
Ko je on? Čovek koga juriš?
Bilo ko iz budućnosti? -Neko. Šta znače brojevi?
To je Sidov rođendan, a ovo kod bolnice u kojoj je rođen.
Još dvoje dece je rođeno sa tvojim sinom. -Tačno.
Troje dece i tri označene kuće.
Jedno je Čudotvorac, ali ne zna koje. -Šta će da uradi?
Bože!
Uradiće to? -Misli da ispravlja stvari. Koje treba ispraviti.
Sprečićeš ga ako dođe?
Mogu li da ti verujem? -Briga me da li mi veruješ.
I za tvog sina. Izgubio sam život. Ako ubijem tog čoveka, vratiću ga.
Kad ubije dvoje, doći će po zadnje. Da se suočimo.
Od proklete trske smo slepi. Na 50m ga ni soko ne bi video.
Treba spaliti polja. Koliko imaš benzina u ambaru?
Ne možemo spaliti trsku. -Ionako je suva. -To je seme za dogodine.
Nema šanse, ludaku.
Radi šta hoćeš, šta treba, ali ne razgovaraj sa Sidom.
Ja čuvam sina, a ti trsku. To je dogovor. -Odgovara. -Dobro.
Ne mrdaj.
Lako se zaradi infekcija na farmi.
Pizdo.
Ako sam ovde, ti u kući kako da komuniciramo?
Zvono je u ambaru. Zvoni ako neko naiđe.
Treba nam sirena, radio. -Nemam ništa od toga.
Sid.
Kako ide matematika? -Hoću da mu pomognem. -Kako?
Mojim igračkama. -Ne. Da pričamo.
Kloni se tog čoveka. Neka radi svoje, a ti budi uz mene. Važi?
Nije dobar? -Videćemo. Za sada, budi uz mene.
Daj mi odvijač.
Javi mi ako čuješ da ide. -Šta radimo ovde? -Komunikacija.
Moram da ih ojačam. -Kako? -Baterijama. -Pametno.
Ubijaš li ljude?
Recimo da ubijam. -Puškom? -Aha.
Hteo bi takvu pušku? -Da. -Šta bi sa njom, mlatio grane? Veća je od tebe.
Da sprečim loše stvari.
Koliko si već sa mamom na farmi. -Ona nije. -Šta nije?
Sara ne zna, ali ja se sećam prave mame.
Kad sam bio beba, nisam mogao da sprečim. -Šta?
Da bude ubijena. Video sam. Ali nisam mogao da sprečim.
Nisam bio dovoljno jak.
Pričaj sa mamom o tome. -Nije mi mama. Ona je lažov.
Pojavio se iz tunela kanalizacije. U begu je.
Možeš li nekako da ga iščupaš?
Našao sam...
U ambaru sam našao delove i napravio nešto.
Evo.
Ako vidiš nešto, pritisneš.
Kada?
Prošle noći me je probudio. Nemoj da mu reći da znaš.
Rekla si da si mu mama.
Da. -Rekao mi je da nisi.
To je rekao?
Da. Ako nije tvoj sin, čiji je? -On je moj sin.
Rodila sam ga sa 22.
Ali nisam htela da se odreknem života u gradu.
Ostavila sam ga na farmu. Sestri. Videla je kako živim,
i uzela ga. Sestra ga je podigla.
Volela ga je. Nju je zvao mama.
Kako je ubijena? -Isuse! -Seća se. Pričaj mu.
Rekla sam ti da se kloniš mog sina. -Pitao je za pušku. -Ne mešaj se!
Skloni se od mog sina!
Gde ide 56?
Bravo. Pametan si.
21? -Koliko možeš da ne spavaš? -Ne znam.
Verovatno dugo. Dobro pitanje. Gde stoji, hajde.
Bravo! 32? -Treba da pomogneš Džou u straži.
Džou? -Ne može stalno biti budan. -To nas se ne tiče.
Čuva nas. -Još ova dva. Imaš 32 i znaš gde stoji.
Ne. Koliko je 8 puta 3? -32.
8 puta 3 je koliko? -32.
Izbroji tri osmice. -8, 16,
32. -Hoćeš sam da igraš? -Ne. -Stavi ga gde treba.
Igraš sam! -Štiti nas jer ti ne možeš!
Rekla sam ti da mu ne prilaziš. -Ništa nisam uradio! -Misliš da sam glupa? -Pa?
Već sam ti rekla. -Pa? -Radićeš šta ti kažem!
Ne možeš da mi naređuješ jer mi nisi mama! Nisi! Ti si lažov!
Poginućeš jer stalno lažeš! -Side, smiri se. -Ti si lažov!
Lažeš! Mrzim te! -Side... -Mrzim te!
Lažove!
Nisi moja mama! Ti si lažov!
Žao mi je.
U redu je, dušo.
Sranje.
Dobro veče, gospođo. -Dobro veče. Izvolite?
Izvinite zbog sitnih sati. Nisam vas prekinu u večeri?
U redu je. -Lutam po praznim farmama čitav dan na suncu.
Svratio sam da ne dolazim sutra. -O čemu se radi?
Sami ste? -Muž uskoro stiže iz grada. -Lepo.
Daćete mi malo vode? -Doneću. Ponesite čašu.
Polako, gospođo.
Priroda posla zbog kog sam tu, zahteva da uđem.
Reći ćete mi o čemu se radi? -Hoću, da.
Mogu da uđem?
Gospođo?
Tražim i oca. Sličnog izgleda. U pedesetim. Putuju zajedno.
Prepoznajete ih? -Ne. -Zadržite.
Deca su vam sa mužem?
Da. Jedno. -Koliko godina? -Deset.
Pokazaću vam ambar, kuću, i možete otići.
Bio sam u ambaru. Izvinite.
Kuća.
Ima 10 rekoste? Sin? -Da. -Imate muža. -Da.
Da vas prijavim.
Sin je u gradu sa ocem. Kad se vraćaju? -Ne bih znala.
Prokleta stvar. Nema signala van grada.
Govno!
Taj čovek je opasan? -Živi od ubijanja. Okoreli ubica.
Moj šef i pola grada ga traže. Pola grada i ja.
Ako ga nađete, nagrada je ogromna.
Razmislite o tome. -Hoću. -U redu. Pokažite mi sprat.
Promaja.
Pradeda je napravio tunel zbog skitnica.
Pričali su da je lud. -Hvala ti pradeda.
To nije onaj čovek. -Nije. Znam ga. Zove se Džesi.
Sviđa mi se. Dobar je. Otići će kada me ne nađe.
Neće da ti povredi mamu, Saru. -Gde je tvoja mama?
Moja mama?
Napustila me. Bio sam mlađi od tebe.
Bili smo skitnice. Bila je samohrana.
Dugo sam mislio da je glupa što se drogirala, a sad vidim da je
bila usamljena. Takva je bila.
Prodala me je. Rešila se tereta.
Pobego sam vozom. Sećam se, sedeo sam u praznom vagonu,
i zamišljao kako ubijam te ljude.
Kako pronalazim mamu i kidam ljude u komade, da bih je spasio.
Ali nisi?
Našao me je čovek iz grada. Stavio pištolj u ruke i dao ono što je moje.
Čovek mora da shvati kako da sačuva svoje. To što ima.
Vidiš kakvi su to ljudi. -Neću dozvoliti da ubiju Saru.
Bezbedno je.
Sara!
Dođi!
Samo "radnice". -Blokovi su ih puni.
Zdravo Džo. -Ako hoćeš da ih proveriš, mogu da sredim.
Ja sam "ugovarač". Ako ne nađeš to što tražiš, pare ne vraćam.
Šta je?
Šta je bilo?
Dosta dobro.
Mladići u gradu su mi se nabacivali novčićima.
Nisam im govorila da sam TK, već sam im spuštala novčiće.
Jednom liku su popucale vene pokušavajući da ga opet digne.
On je ti. Ti si petlja.
Lagao si me.
Znam da nisi lagao kada si rekao da ćeš ga ubiti.
Samog sebe. Zaštitio si Sida od onog drugog.
Da. -Spasila sam ti bulju. -Spasila si je.
On je dobro dete. -Jeste.
Kad sam se vratila, posle sestrine smrti,
sećam se da sam ga videla,
prvi put u dve godine, kako sedi na tremu.
Došla sam uplakana. Bila sam cele noći na nekoj zabavi,
kada su mi javili.
Nosila sam neki glupi kostim.
Sva ta moja proseravanja.
Nisam znala...
da li me se seća, ali...
pogledao me je...
Napustila sam ga.
Napustila sam dete.
Toliko je ljudi u gradu,
koje pogledaš u oči i vidiš da su izgubljeni.
Uzvraćao mi ljubav ili ne,
dokle god sam... Odgajaću ga.
Biće zbrinut.
Biće bezbedan.
Nikad neće biti izgubljen.
Zdravo, Džo. -Džesi.
Spusti ga i pusti je.
Džesi je najbolji strelac iz pištolja kog znam.
Pustiće te. Sedi na kauč i ne pravi nikakve gluposti.
Dolazi, Džes, moja petlja dolazi ovamo.
Moram da te privedem. -Imam 948 poluga čistog srebra.
Zatvorim petlju, dogovorim se sa Ejbom, i sve što mi vrati, delimo.
To je tvoj plan?
Uzmi sve. -Jesi poludeo? Nećeš ništa da ispraviš.
Dokle god ima plaćenike, Ejb će da te lovi do smrti.
Idemo sad. Uđemo u auto i onda ćeš...
Žao mi je.
Čudotvorac.
Side!
Bože Gospode!
Side! -On je! TK čudovište!
Znala si!
Šta ćeš sa oružjem? -Kako ti je umrla sestra?
To je uradio i njoj? -Ne! -Tako je ubio?
Peo se na policu. Pala je na njega. Uplašio se i puko.
Naučiće da kontroliše. -Mogu da zamislim šta će da uradi.
Ako odrasta sa mnom, ako ga ja podižem, može biti dobar.
Ali neće. -Beži od njega, Džo!
Side! Beži od Džoa, dušo!
Sve je u redu.
U redu je, dušo.
Desile su se 2 stvari: moja petlja zna da traži Sida,
a moja banda zna da sam ovde. Za 15 min stižu svi.
Uzmi auto, spakuj neophodno i idi na sever, daleko od grada.
Hvala ti.
Svi su tu. Svi naši ljudi. -Podeli oružje! Idemo!
Imam ga, Ejbe! Imam! -Koje sranje.
Slinite, seronje.
Uhvatio sam ga. Sviđala mu se jedna kurva,
pa sam pratio zgradu... -Našli su Džoa na farmi.
Svi su ovde. Ekipa se diže na hajku. -Džo?
Jebeš Džoa! Štedite metke, imam petlju!
Bokca mu!
Džo!
Klinac kom sam dao pištolj u ruke.
Izgleda da se sve vraća!
Kao te proklete kravate!
Uzmi kamionet, uzmi zlato i proživi život. Niko te ne juri.
Sredio sam. -Ubićeš i dečaka da središ stvari? -Naravno da hoću!
Dobio si život nazad! -Moj život? Tvoj život!
Da postanem ti! -Zaboga!
Jesi poludeo? Pustiš li klinca da živi, uzeće ti sve što imaš.
Sve što ja imam! Biće zbog njega!
To još nisam video!
Sranje! -Dušo, gotovi smo.
Veži pojas.
Stani! -Sagni se, dušo. -Stani! Ubiće nas! Stani!
Stani! -Sagni se!
Side... -Žao mi je. -U redu je. Spustiću te.
Idemo u trsku. Kreni!
Nastavi.
Ne!
Ne, Side, ne.
Ne!
U redu je, dušo. Dobro si.
U redu je dušo.
U redu je. Volim te. Smiri se.
Dobar dečko.
Mama te voli. U redu je.
Mama.
Bio si dobar. Bio si tako dobar. Dobar dečko.
Slušaj me. Trči prema polju. -Ne, mama. Neću da te ostavim.
Neću da te ostavim. -U redu je. Idi, idi! -Ne!
Prokletstvo!
Skloni se.
Tada sam video.
Video sam mamu, koja bi umrla za sina.
Čoveka koji bi ubio zbog žene.
Dečaka, ljutog i samog, koji juri ka zloj sudbini.
Sudbina je krug.
Stalno se vrti.
Pa sam je promenio.
Side!
Gde je Džo?
Morao da je da ode, dušo.
subtitles by dejaspo dejaspo@gmail.com