Det här är vad Destiny avsåg när hon gick in i stjärnsystemet.
Skeppet är vårt hopp att ta oss hem.
- Är vi klara? - Det blir vi aldrig.
- Du skulle inte ha lämnat honom. - Tror du inte att jag vet det?
Alla tror vi är säkra. Att de aldrig hittar oss igen.
Varför tog ni en av våra som fånge?
- Vi är inte säkra, eller hur? - Vem kommer?
- Alliansen kommer för att ta Destiny. - Jag överlämnar inte det här skeppet.
- Vi måste döda alla. - Alla utom läkarna och Johansen.
Minns du planeten vi stannade på? De har mitt barn.
- Hur det är att minnas vad man gjort... - Du var inte dig själv.
Riley kommer inte att klara sig.
Du hittade nycklarna som kontrollera alla Destinys system.
Du tänker inte berätta för någon.
Det finns ett objekt där ute. Vi ska ta reda på vad det är.
Vi är på väg rakt mot det.
- Vet vi vad det är? - Inte än.
Brody.
- Överste. - Redo vapen.
Jag tror inte det blir nödvändigt.
- Det är ett skepp. - Det ser ut som Destiny.
Det måste vara av uråldrig design.
Överste, detta är Brody. Vi saktar inte ner.
Vi är på kollisionskurs.
Redo huvudvapnen.
- Vi kommer att krocka med det. - Nej, vi kommer att docka med det.
- Har du några fler förutsägelser? - Ja. Jag misstänker att inom kort-
-kommer du att skicka över ett team.
- Hur visste du att vi skulle docka? - Kalla det en föraning.
Med tanke på andra skeppets likhet, vår beräknade kontakt-
-tyckte jag det var ganska självklart.
- Så, vad händer här? - Destiny utbyter data med portskeppet.
Ett av många som reser före Destiny, och sätter ut portar och samlar information.
Det här har uppenbarligen fått nåt systemfel, så att vi hunnit ikapp det.
- Vilken typ av data? - Det kan ta ett tag att översätta.
- Då är det bäst du börjar. - Det finns gott om tid för det senare.
Detta är en fantastisk möjlighet, och jag vill utforska det.
Jag behöver dig här. Jag vill veta vilken information vi får.
- Ingen nedräkningsklocka. - Destiny ger oss den tid vi behöver.
Given datamängden och överförings- hastigheten, gissar jag på två timmar.
Brody, Volker, ni är uteteamet. Ni har två timmar. Gör det snabbt.
- Med respekt för Brody och Volker... - De klarar det. Kalla det en föraning.
Camile.
- Jag trodde du var informerad. - Vad händer med portskeppet?
Någon form av dataöverföring har inletts. Under tiden-
-skickar Young över ett team att undersöka det.
David...
- Okej, överste, vi är klara att gå. - Avvakta.
På väg in.
- Okej, vi är vid luftslussen. - Livsuppehållande är på. Ni kan gå.
Okej.
Skeppet är äldre än Destiny och kan vara i dåligt skick. Fortsätt med försiktighet.
Ja, sir.
Det är otroligt.
Okej, kanske inte lika otroligt som att kolla in ett portskepp-
-men fortfarande jävla otroligt.
Ingen vet vilken information vi får. Det kan vara allt från antikens historia-
-till detaljer om Destinys uppdrag...
- Vart ska du? - Till badrummet. Är det okej?
Hej. T.J. Där är du.
- Jag skulle träffa dig i sjukstugan? - För 20 minuter sedan.
Förlåt.
- Är du...okej? - Ja.
Är du säker? Efter allt som har hänt med dig...
- Vi pratar inte om det här, okej? - Du bör verkligen prata med någon.
Det måste inte vara med mig. Om det finns någon annan-
-du skulle vilja anförtro dig åt... - Det är inte det.
För det finns inget att tala om, Cloe.
Jag förlorade mitt barn.
Och nu kanske hon är på en bättre plats.
- Och det kanske är det bästa. - Du kan inte mena det.
- Kom så ska jag titta på bensåret. - Det finns inget bensår.
Det kom jag för att berätta för dig.
- Det är nästan helt läkt. - Hur är det möjligt?
Jag vet inte.
- Vi skulle täcka mer om vi delar oss. - Du hörde översten.
Fortsätt med försiktighet. Vi delar inte upp oss.
Låt oss åtminstone sätta Kinon i sökläge.
Gör det.
En fascinerande bit information.
Naturligtvis vet du vad detta innebär.
Vi har kanske ett sätt att komma hem.
Men du kommer inte att berätta det?
De listar säkert ut det på egen hand.
Och om de inte gör det?
Vad har vi här?
Fartygets ledningscentral, gissar jag.
Och jag trodde hobbyrum.
- Hej, vad sa översten? - "Ni har två timmar. Gör det snabbt. "
- Överste, det här är Scott. - Fortsätt.
Vi har hittat fartygets ledningscentral. Brody och Volker-
-startar systemet för att kolla det. - Håll mig uppdaterad. - Var var du?
- Jag stannade till vid messen. - Jag försökte anropa dig.
- Everett, får jag prata med dig? - Visst.
Skickade du över ett team? Utan att prata med mig?
Sist jag kollade var jag befälhavare här. Jag behöver inte dra nåt för dig-
-eller någon annan, för den delen. - Jag vill bara bli informerad.
- Låt mig hjälpa. - Jag behöver inte din hjälp.
Så fan du inte behöver. Förbannat, Everett...
Du har skött det här ensam ända sedan intrånget. Det har tagit ut sin rätt.
Det handlar inte bara om dig?
Du har ett ansvar mot folket på skeppet. Du har inte klarat det senaste tiden.
Skärp dig eller stig åt sidan.
Du är trött. Jag fattar. Låt mig hjälpa.
- Du är en envis jävel. - Du räddade mitt liv.
- Jag var tvungen att döda dig först. - Jag kan göra detsamma för dig.
Okej. De har hittat skeppets lednings- central och de startar systemen.
- Vad är planen? - Att få så mycket information vi kan-
-innan vår tid går ut.
Överste, jag hör att vi har dockad med ett portskepp.
Jag vill erbjuda min hjälp. Jag har en del kunskap om uråldrig teknik...
- Nej, tack. - Men jag kan bli till hjälp...
Jag låter inte dig eller ditt folk komma i närheten av det skeppet.
Du ville träffa mig?
- Hur länge tänker du hålla oss inlåsta? - Jag har ingen plan.
Jag tänkte bara spela efter gehör, se hur det går.
Vi har gett din hemvärlds kommando, information om alliansen som de begärt.
Det var antingen det eller bli lämnad på nån gudsförgäten planet.
Vi dödade Dannic och ni fick skeppet.
- För att rädda era liv. - Det var inte bara våra som riskerades.
Sen hindrade jag avrättningen av all militär personal på Destiny, och dig.
Vi är nog till mer nytta för er levande. Men jag tackar dig.
Vi kan inte tillbringa resten av vår tid som fångar här.
Det borde ni tänkt på innan ni anföll oss.
Det kunde slutat mycket värre för er.
Överste, säg vad behöver vi göra för att förtjäna vår frihet?
- Bevisa att ni inte är ett hot. - Och hur gör vi det?
Jag tror inte att ni kan det.
Vi är inte era fiender längre! Det vet du.
Sa ju det...
- Några framsteg? - Visst.
Okej, då kollar jag och sergeant Greer runt lite.
Varsågoda.
Läser jag av det här rätt?
- Måste du fråga så är mitt svar nej. - Allvarligt. Kolla de här kraftvärdena.
Herregud! Bästa att du kollar det här, dr Rush.
Visst var det du som berättade för fångarna om portskeppet?
Alla större händelser på Destiny angår även dem. De hade rätt att få veta.
De är fångar. De har inga rättigheter. De anföll skeppet och de hotade oss.
- Och nu måste vi leva med dem. - Nej, det måste vi inte.
De flesta är redan borta. Det är bara några få kvar.
Deras information behövs där hemma. De har gjort ett avtal i utbyte.
De behöver inte leva med vad vi gör.
Desto mer skäl till att vi borde visa de här människorna lite respekt.
Om du tog dig tid att lära känna dem-
-skulle du inse att många tvingades att gå med i alliansen.
Jag bryr mig inte. Och jag skulle aldrig-
-riskera livet på folk här genom order från andra sidan universum.
Men folket där hemma då? Vill du riskera deras liv istället?
För det är vad som kommer att hända om du bryter det här löftet.
Myndigheterna har fått bekräftat att alliansen planerar anfall mot jorden-
-och fångarna kan ha information som hjälper till att avvärja anfallet.
- Eller så kanske de ljuger. - Ja, det kan de göra.
Men vill du verkligen ta den chansen?
Jag förstår att de senaste dagarna har tagit på dig.
Gör mig en tjänst. Var försiktig med vad du säger till fångarna.
Vi planerar en mässa för sergeant Riley senare i veckan.
Jag tänkte... att du kanske ville säga några ord.
Självklart.
Kom igen nu. Chen? Ramirez? Den rödhåriga entreprenör med...
- Park. - Park?
Ja. Minns du senskadan jag sa som fick mig att sitta på huk?
Ja.
Jag satt inte på huk.
- Ni ville träffa mig? - Vi kollade åtskilliga gånger-
-för att vara säkra... - Portskeppet har stora energireserver.
- Hur stora? - Uteffekten från båda kondensatorerna-
-räcker för att ta oss hem. För att det ska fungera-
-måste jag öppna en överföringskanal.
- Men jag kan inte göra det härifrån. - Gå.
- Vad var det? - Vad?
Vi förlorade bilden från kinon.
Redo, Eli.
- Eli? - Just det.
Ja.
Dr Rush, perfekt timing. Det här kommer du att vilja se.
Okej, jag är snart tillbaka.
- Vart ska du? - Ett felande relä en våning upp.
Jag ska kolla om jag kan fixa det och få igång konsolen.
Jag vill varna dig, löjtnant. Jag hatar överraskningar.
Inte den här. Lita på mig.
w.w.w.S.w.e.S.U.B.n.u
Ganska häftigt, va?
Ja. Självklart.
Här tillverkades portarna innan de transporterades ut till olika planeter.
Okej. Var det allt?
- Ja. Det var allt. - Då kan ni ta mig till kontrollrummet.
Det tog inte lång tid, men det finns mer som...
Herregud...
Jag ska inte... Snälla...
Vad i helvete?
Är du inte försiktig öppnar sig såret igen.
Jag kan inte hjälpa det. Jag gillar hårda tag.
Gör inte du det?
Det är lugnt. - Jo, det gör jag.
Klarar du av att hantera mig då?
No.
Jag trodde inte det.
- Löjtnant Scott, det är Volker. - Ja.
- Kom tillbaka till kontrollrummet. - Hittat nåt intressant?
Nja, det är faktiskt nåt intressant som har hittat mig.
Sätt dig. Jag vill titta på din skada.
- Det verkar läka fint. - Synd, jag hoppades på ett manligt ärr.
Jag är ledsen...
Jag är ledsen att ditt barn inte kunde räddas.
Det är svårt att förlora nån man älskar. Det vet jag.
För tre år sen var min fru, Anthea, på väg hem från marknaden-
-när hon fastnade i ett häftigt regn. Hon tog skydd i ett skjul.
Det rasade ihop och dödade henne och sex andra.
Beklagar.
Hon gillade inte att jag var i alliansen. Hon tyckte att det var för farligt.
Jag riskerade livet åtskilliga gånger, överlevde uppdrag som borde dödat mig.
Och ändå...dör hon av nåt så vanligt som att fastna i ett regn.
- Du kände dig skyldig. - Skyldig, arg, nedslagen...
Jag var förtvivlad tills jag börjad att förstå.
Förstå vad?
Att livet innebär förluster.
T.J.?
Ta med sjukväskan och möt mig vid luftslussen. Du ska till portskeppet.
- Nån som är skadad? - Inte riktigt.
Enligt Scott är utomjordingen vid liv men oemottaglig.
- Hur kom den på skeppet? - Ingen aning.
- Jag ska göra mitt bästa. - Ska jag inte ta in nån annan?
- Nej, jag vill göra det här. - Okej.
- Jag följer med. - Löjtnant har redan följe.
Jag är trött på att sitta på bänken. Släpp in mig, tränaren.
Okej.
Eli.
Lycka till. - T.J.
Jag fixar det.
- Säker på att den lever? - Den andas.
Det är vad vi tror iallafall.
- Löjtnant? - Jag mår bra.
- Lite hjälp här, Rush? - Jag?
Du är den enda med erfarenhet av att kommunicera med utomjordingar.
Annorlunda utomjordingar.
Ett bra första steg kan vara att sänka era vapen.
Scott.
Du?
Förstår du?
Inte?
Nej.
- Nån som har nån mat? - Jag har torkad frukt som jag har sparat.
- Det smakar hemskt. -Det smakar rambutan.
- Vad är rambutan? - Som en slags longan.
Ge mig den.
Gott.
- Vad var det jag sa? - Vi bör ta reda på om den är ensam.
Han har rätt. Vi bör kolla upp det. Ni två håller vår gäst sällskap.
Ta en korridor var och gör ett anrop om 10 minuter.
Eli, det här är dr Rush, kom.
Jag initierar överföringen. Isolera kraften och rikta den mot porten.
Det funkar.
Kraften från båda skeppen överförs direkt till porten.
- Överste, löjtnant. - Varsågod, sergeant.
Rymdvarelsen verkar inte vara ensam.
Den har vänner... Och det är gott om dem.
Vi ska strax försöka ringa Jorden.
Om vi får en anslutning, måste vi skynda oss.
Alla besättningsmedlemmar går omedelbart till portrummet.
- Vad sa du? - Greer hittade tomma behållare-
-och det finns antagligen fler ombord. - Hur många?
Ett dussin. Rush tror det var en grupp som gjorde långtidsstudier av skeppet.
Vi tar hem vårt folk innan deras skjuts kommer och hämtar dem.
Jag vill att Rush och forskargruppen kommer tillbaka till Destiny. Förstått?
- Ja, sir. - Jag kan inte ge mig av just nu.
- Vad är det nu då? - Jag stannar ifall det blir problem-
-med kraftöverföringen. Vi får kanske bara en chans.
- Hur går det med rymdvarelsen? - Foglig. Inget hot.
- Det vet du inte. - Det ingen idé att bråka. Jag stannar-
-och ser till att det funkar. - Okej, jag skickar förstärkningar.
- Jag skulle avråda dig att göra det. - Jag skickar dem ändå.
Jag kommer när ett stabilt maskhål har upprättats.
Okej. Dunning stannar med Rush, resten kommer tillbaka. - Gå!
Ta med rymdvarelsen.
Kraften buffrar optimalt. Vi är redo.
- Numret slås. - Hemvärldskommandot inväntar oss.
Nu kör vi.
För hit fångarna.
Det fungerar.
- Porten ringer. - Hör av dig när anslutningen är säkrad.
Vi ska hem.
- Vad hände. - Jag vet inte.
- Eli? - Kraftöverföringen har avbrutits. Vänta.
Rush? Vad är det som händer?
Jag vet inte. Att tömma skeppets energi- reserver verkar svårare än vi trodde.
- Vad fan var det där, Eli? - Vi har problem.
Energiöverföringen har blivit omvänd. Hörde du det, dr Rush?
Skeppet drar kraften ur Destiny.
Dr Rush?
Överste Young, vi har tappat kontakten med Rush.
Dunning, är du där?
David. Gå till kontrollrummet och kolla varför Rush inte svarar.
Vi är på väg. TJ, Marsden och resten är på väg till Destiny med rymdvarelsen.
- Har ni hittat några fler? - Inte än.
- Prata med mig, Eli. - Skeppet drar fortfarande kraft-
-från Destiny. När reserven är slut tar vi oss inte tillbaka.
- Snart kan vi inte göra ett FTL-hopp. - Kan vi inte stoppa det?
- Vi försöker, men inget funkar. - Och om vi koppla ifrån portskeppet?
Det skulle stoppa kraftflödet. Men vi vet inte hur man gör det.
Vi måste lära oss snabbt.
Överste, det här är TJ. Vi förlorade rymdvarelsen.
Kolla dem.
- Han andas fortfarande. - David.
- Rush och Dunning är medvetslösa. - Vi kan inte stoppa kraftflödet.
Vårt enda val är att bryta länken mellan skeppen. Därför måste ni tillbaka.
Nej.
Det här är vår chans att ta oss hem. Det måste gå att vända överföringen.
Eli har försökt, utan framgång. Jag vill få hem alla-
-men jag vill inte riskera nåns liv för att göra det.
Låt mig få prata med Eli.
- Överste? - Kan man vända överföringen härifrån?
- Eli?! - Ja, det är teoretiskt möjligt.
- Säg vad jag ska göra. - Du behöver nåt som är schematiskt.
Eller en aktiv display som indikerar kraftöverföringen.
Greer, Scott, ta dem tillbaka till tryggheten.
Rymdvarelserna ligger nog bakom det som hände. Om de kommer tillbaka, blir du...
Ge dig av!
- Jag har hittat den. - Vi ska gå igenom det här.
Inte gå - spring. Jag kan grunderna om De gamlas system.
Du behöver tillgång till skeppets distributionsnät.
Hur lång tid har vi på oss?
När vi kommer på rött, finns det ingen återvändo. Det är mindre än 15 minuter.
Vi är utelåsta.
Vakna!
- Vad i helvete..? - Glöm det. Fortsätt!
- Jag är klar, Eli. Sen då? - Du måste öppna en sekundär konsol.
Den rubbar sig inte.
Det är ingen mening. Vi är avskurna från kontrollrummet. Tillbaka.
Ni hörde honom. Vi går tillbaka.
- Mindre än sex minuter. - Hur går det att koppla ur portskeppet?
- Vi behöver Rush. - Eli...
Löjtnant Scott. Rush behövs i kontrollrummet.
Dr Rush?
- Han är borta, sir. - Var är han?
- Jag vet inte. - Hitta honom.
Vi hinner inte lista ut hur vi ska kunna koppla ur i tid. Det hänger på Telford.
Mindre än fyra minuter.
Hur går det, David?
Nästan klar.
- Vad gör jag sen? - Nu ska du ta över kraftreläet-
-och omdirigera den tillbaka genom den kanal du skapade.
Tre minuter.
Nästan klar.
- Vad var det där? - Ingen aning. - Eli?
Vi blev bortkopplad från portskeppet.
- Det var inte jag som gjorde det. - Det var inte jag.
Hur gick det då till? Hur?!
- Jag hade inget val. - För att rädda besättningen?
Eller för att rädda din dröm? Vilket var det, Nicholas?
David. Vi blev bortkopplade från port- skeppet. Vi hoppar snart till FTL.
Jag är ledsen.
- Jag försökte i alla fall, eller hur? - Ja.
Ta hand om dem.
Och Everett...
Ta hand om dig själv.
Everett?
Destiny, är ni där?
Du ska visst ha gett mig extra ranson efter att jag blev skjuten.
- Det hade du inte behövt. - Såklart jag gjorde.
Tack, ändå.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © taureane, FRiEND och Dvärghamstern
www.SweSUB.nu - För bättre texter