Kdo si?
CÁDIZ, ŠPANIJA
Kaj je to? -Ujel sem ga v mrežo, veličanstvo.
Pravil je štorije. -Morda je našel ...
Ponce de Leon. -Pravi, da je našel Leonovo ladjo.
Ali plul na njej. -Povedal sem ti ... Ponce de Leon je že 200 let mrtev.
Ampak umrl je, ko je nekaj iskal, ne?
Izvir mladosti.
Kdaj lahko izpluješ? -S plimo.
PIRATI S KARIBOV Z NEZNANIMI TOKOVI
LONDON, ANGLIJA
Danes bodo usmrtili pirata! Oglejte si, kako bo visel!
Lutke piratov!
Ata, ne zamudiva obešanja! -Sojenja, dragica. Obesili ga bodo popoldne.
Danes bodo obesili pirata!
Spravi se pokonci. Naprej, pirat.
Bi moral reči, piratski kapitan?
Daj že. Tja gor. -Tišina! Red in mir!
Tišina! -Pred sodnika je stopil zloglasni in nizkotni pirat, ropar
in razbojnik, kapitan Jack Sparrow!
Gibbs, sem rekel! Joshamee Gibbs!
Kolikokrat še ... -Posluh! Sodišču predseduje,
v njegovo čast vstanite, njegova blagorodna milost, sodnik Smith!
Tišina!
No, kaj imamo tukaj?
Jack? -Umolkni! -Ni mi znan.
Ni potrebe. Kaj si hotel reči? -Jaz nisem Jack Sparrow.
Ime mi je Joshamee Gibbs. -Tako?
Tu piše Jack Sparrow. -Povedal sem jim.
Nisem Jack Sparrow, ki bi ga sodišču rad pokazal,
če bi s tem pomagal sebi. -Slaba obramba,
razen če bi bil rad spet pretepen kot mlad tjulenj.
Ujetnik trdi, da ni kriv imena Jack Sparrow. Kako boste razsodili?
Ne bo razprave? Kaj pa dokazi ... -Vaša sodba. Je kriv?
Kriv pomeni vešala. -Na vrv z njim!
Kriv? -To ni pošteno! -Zaveži.
Joshamee Gibbs, kriv si za zločin, da nisi kriv imena Jack Sparrow.
Zato bom omilil kazen in ti dosodil ječo do konca
tvojega bednega, hirajočega, poraščenega življenja. -Obesite ga!
Tako. -Bedarija! -Naj visi! Obesite ga!
Ujetnik bo odpeljan v londonski Tower.
Hvala in lepa.
Boglonaj.
Zlezi gor.
Gor!
Vražje seme. Zdaj bova oba v ječi. -Ne skrbi. Podmazal sem kočijažu.
Kmalu bova zunaj mesta, kjer naju čakata konja.
Zvečer bova na obali. Samo še ladjo najdeva.
Vse gre po načrtu, ne? -Točno. Zjutraj sem prispel,
da rešim nekega Joshameeja Gibbsa pred vešali.
Ker si še živ, bi rekel, da sem bil do zdaj uspešen.
Kaj se ti je zgodilo? Mislil sem, da si v drugem poklicu.
Ampak na ušesa sem vlekel vsako besedo o Črnem biseru.
Nihče ni vedel, kje bo zasidrana. Potlej sem ujel govorice.
Jack Sparrow je v Londonu in zbira posadko. -Ni res. -Tako sem slišal.
Nocoj jih boš novačil v pubu Kapitanova hči.
Ni res! -Zdelo se mi je čudno,
ampak nikoli nisi bil predvidljive sorte.
Nekaj mi povej. Ali nek drug Sparrow blati moje dobro ime?
Slepar. -Pa kakšen. Vendar slepar z ladjo.
Ki potrebuje posadko. -Usoda hoče, da jo tudi jaz.
Pa ti, Jack? Kot sem slišal, se ženeš za Izvirom mladosti.
Kaj sreče?
Naneslo je, da bo potrebno veliko preudarnosti in srčnosti.
Torej si odnehal. -Nisem. Še sem vnet. Vražje vnet.
Okusil bom tisto vodo, gospod Gibbs. Pomni moje besede.
Kratka vožnja.
Vse je po načrtu, ne?
Ne.
Si ti Jack Sparrow? -Kapitan manjka tu zraven.
Slišal sem zate. In ti veš, kdo sem.
Znan obraz. Sem ti kdaj grozil?
Stojiš pred Jurijem Avgustom, vojvodo Brunswick-Luneburškim,
zakladnikom in izvoljenim princem rimskega imperija,
britanskim, irskim in tvojim kraljem.
Prvič slišim. -Obvestili so me,
da v Londonu novačiš posadko za svojo ladjo.
Zlobna natolcevanja. -Potemtakem si lagal meni, češ da si Jack Sparrow.
Sem Jack Sparrow, vendar ne novačim posadke. To počne nekdo drug.
Ki si je nadel ime Jack Sparrow. To ni pravi pridanič.
Poiščita pravega, tega se pa znebita. -Postoj za hipec.
Jaz sem edini pravi Jack Sparrow. In v Londonu sem.
Da bi zbral posadko. In se podal k Izviru ...
Bi mu kdo snel frdamane verige?
Hitro.
Vemo, da imaš zemljevid. -Zasezimo ga in na vešala z njim!
Ga imaš? -Ne. -Kje je?
Po resnici? Izgubil sem ga. Nedavno, pravzaprav. -Imam novico.
Španci so odkrili Izvir mladosti.
Ne bom dovolil, da si bo neki cmeravi španski monarh,
katolik, zagotovil večno življenje!
Poznaš pot do Izvira? -Kakopak. Poglej me.
Lahko bi vodil odpravo.
Če dovolite, vaša ljubkost, boste potlej vi priskrbeli ladjo
in posadko? -In kapitana.
Dober dan, veličanstvo.
Zakaj ni vklenjen, če smem vprašati? Takoj ga morate vkovati.
Sredi mojega dvorca? Komajda. -Hector.
Lepo je videti tovariša pirata tako uspešnega.
Pirata? Nak. Pirata s pooblastilom.
Na odobreni odpravi pod okriljem in v varstvu krone.
Že mogoče, ampak najprej, kaj je z mojim ljubljenim Biserom?
Izgubil sem ga, kot sem izgubil nogo. -Izgubil si Biser?
Srčno sem jo branil, pa se je vseeno potopila.
Če bi se potopila, kot je treba, bi se potopil z njo.
Kapitan Barbossa, z vsako zafračkano sekundo je prednost Špancev večja.
Verjamem, da jih boš prehitel in si pridobil visok položaj v družbi.
Dovolj je, da vam služim. -Ponižal si se, gospod.
Jack, najin čas se izteka. Komu škodi, če sva na strani zmagovalcev?
V družbi prijetnejših ljudi. -Vse razumem.
Razen lasulje.
Ušel bo! Ustavite ga!
Ušel je. -Prepustite to meni, veličanstvo.
Straža!
Nabijte puške! -Gospod!
Najdite ga!
Tam!
Bo to vse?
Ustavite kočijo!
Spravi se mi s poti!
Streljajte!
KAPITANOVA HČI
Zanikrni pirat.
Živijo, Jakec.
Zdravo, očka.
Slišim, da zbiraš posadko. -Če so govorice pogoste, bo že res.
Slišim tudi, da si namenjen k Izviru. -Si bil ti tam?
Je to obraz, ki je okusil Izvir mladosti?
Odvisno od svetlobe. -Sinko,
za poganski obred ob Izviru potrebuješ marsikaj. Dva keliha.
Na karti je bil kelih. -Dva, srebrna, z Leonove ladje. Potreboval boš oba.
Za? -Obred. Ne bodi bedak.
Preden razpneš jadra, izbrskaj sleherno podrobnost.
Zelo rad bi razpel jadra, a za to potrebujem ladjo.
Tisti fantje tamle jo imajo. In pravkar najemajo mornarje.
Srce prebada mi strelica Kupidova Ni mi mar za zlato vsega sveta
Samo še nekaj, Jakec. Izvir bo tvoja preizkušnja. Pomni moje besede.
Slišim, da novačiš posadko.
Za Jacka Sparrowa in njegovo skromno avanturo.
Si pa veliko upaš, da prideš sem takole oblečen. Si nekakšen slepar?
Sploh veš, kdo sem?
Klapa! Tale falot je pozabil svoje ime!
Fantje, s Sparrowom plujem. Kdo bo mornarju plačal pijačo?
Sebe ukradenega zdaj hočem nazaj.
Nehaj s tem.
En sam živ človek pozna ta gib.
Od nekdaj si želim storiti to. Zdravo, Angelica.
Živijo, Jack. Sem naredila vtis nate? Enkrat ali dvakrat bi te skoraj ubila.
Ganila si me z odkritim laskanjem.
Ampak čemu? -Edini pirat si, ki ga znam posnemati.
To pa ni laskanje. -Ne skrbi. Že davno sem ti odpustila.
Ker sem te zapustil? -Jaz sem zapustila tebe.
Pravi kavalir pusti dami njene utvare.
Poslušaj. Če boš mojim mornarjem pošteno plačal,
bodo prenesli vsa mogoča čudaštva.
Enega pa jaz ne kanim trpeti.
Posnemati me smeš samo kot kapitana. Nič manj. -Za to potrebuješ ladjo
in jaz jo imam. -Prav bi mi prišla.
Slišim, da si bil pri Izviru. -Te dni se marsikaj sliši.
Izvir mladosti. -Brez skrbi, najdražja.
Še ti je preostalo nekaj uporabnih let.
Vedno očarljiv. Nisi mi odgovoril. -O Izviru? Čista izguba časa.
Gospa, vidim nemornarske može uradnega videza.
Tvoji prijatelji? -Morda sem nenamerno užalil kakega kralja.
Nisi se spremenil. -Bi se moral? -Ja.
Izdal si me. Zapeljal in izrabil. O moških sem bila neuka.
Vendar spretna za dekle, ki naj bi jo jaz skvaril.
Nevarnost je velika. Sem, gospa!
Hotela sem se zaobljubiti in ti ... Kaj si iskal v španskem samostanu?
Po pomoti sem ga zamenjal za bordel.
Nisva v prednosti. -Govori zase. V nasprotju z nekom,
ki se je zanj zgolj izdajal, sem jaz kapitan Jack Sparrow.
Kako moreš reči, da sem te izrabil? -Dobro veš, kako.
Ja, ampak kako moreš reči?
Kaj je torej? -Kaj je, kaj?
Z Izvirom.
Kaj veš? -Imaš slučajno
dva srebrna keliha, nekdaj last Ponceja de Leona? Se mi je zdelo.
Zakaj? -Slišal sem štorije. Kajpada poznaš obred.
Poznam. -Kakšen je? Kaj zahteva?
Morsko deklico, Jack.
To bo napaka. Dobil sem dosmrtno kazen, ne smrt.
Barbossa. -Hvala, gospodje. Menda še znaš vezati vozle.
Kruto je nekoga prisiliti, da si zaveže lastno zanko.
Kakor si si postlal, tako boš spal.
Kaj se je zgodilo s tabo? -Kje je Jack Sparrow? -Je ušel?
Mudi se mi. Kraljeva Previdnost odpluje ob zori.
Če tega nočeš opazovati obešen s polnimi usti muh,
spregovori.
Vzemi me s sabo. Kamor kaže kompas ... -Kam? K Izviru?
Je Jack namenjen tja? Veš kaj koristnega zame, Gibbs?
Karkoli?
Pri moji veri, ne boš dočakal zore.
Daj sem.
Tepec! -Dovolj časa sem imel, da sem si zapomnil tiste vražje kroge.
Sleherna smer in cilj, vse je na varnem tukaj.
Dobrodošel spet v kraljevi mornarici, gospod Gibbs!
Pokaži nogo, mornar! -Ja, gospod. Kaj?
To bo strašna napaka. -Hodi.
Ne bi smel biti tukaj. -Mnogi so se zbudili na morju,
ne vedoč kje, kako in zakaj. Ne vedoč, da so se prejšnji večer vpisali
in zapili ves denar. -Ne razumeš.
Jaz sem kapitan Jack Sparrow. Tisti pravi in edini.
Scrum, me veseli. Hodi.
Čemu steklena krsta? -Se ti zdi, da jaz odločam?
Kje sem? -Kapitan Sparrow, v čast mi je izreči vam dobrodošlico
na krovu razvpitega Maščevanja kraljice Ane.
Črnobradec.
Delat!
Nekam čuden je. -Okužili so ga v zombija.
Zombijska kuga. Črnobradčevo početje. Vsi častniki so enaki
in zaradi tega bolj pohlevni. -In vedno vzkipljivi.
Ribaj.
Najmanj pet dni že plujemo. -Veš to po vonju morja?
Po smradu posadke.
Kaj je zagrešil ubogi falot? Da bom vedel, česa ne smem.
On? Bogu je vdan. Nenehno žlobudra o njem.
Zagovornik biblije je tukaj? -Menda je misijonar.
Zajeli so ga med roparskim napadom. Pobili so vse, razen njega.
Prvi častnik mu je prizanesel zaradi zvez z Vsemogočnim.
Zaradi ujetnika je nesla glavo naprodaj. To se redko zgodi.
Prvi častnik je ona? -Nazaj delat!
Drži to smer.
Kruta, brezdušna, prevarantska babura si.
Rekla sem, da imam ladjo. -Črnobradec jo ima
in jaz sem ujetnik na njej. -Uspelo nama bo.
Našla bova Izvir mladosti. Kar si želiš že od nekdaj.
Črnobradec. Edward Teach. Pirat, ki je strah in trepet vseh piratov.
Obujevalec mrtvih v prostem času.
Meni bo prisluhnil. -Nikomur ne prisluhne.
Svoji hčeri morda bo.
Ki jo je sam zaplodil?
Davno izgubljeni, nedavno najdeni.
Ki očka ljubi z vsem srcem. -Pa je nasedel temu? -Meni je.
Potem bo Izvir mladosti zanj ali zanj in zate, ne za naju.
Ne. Najboljše pri tem je, da bo mrtev.
Za kar boš poskrbela sama? -Obstaja prerokba.
Morda ne verjameš v nadnaravno. -Tu in tam sem že kaj videl.
Prerokba gre takole: Črnobradca bo v štirinajstih dneh doletela smrt
od roke enonogega moža. Zato potrebuje Izvir.
Gospod Gibbs, nimamo karte. Bodi tako dober in zariši kurz.
Bodi zlat in mi natoči požirek.
Ne! Smo pirati s pooblastilom, gospod Gibbs,
in v imenu kralja tako tudi ukrepamo. -Da, kapitan.
Smo na pravi poti, Gibbs? -Ja, prava je. Tam je dokaz.
Španec.
Vsi na bojne položaje!
Proti vetru! -Napni jih za dve luknji!
Odvežite topove!
Topničarji, na mesta! -Nared so, gospod!
Počakajte na ukaz!
Pozor! Nabiti so, čakamo ukaz.
Gospod. Kaj ukazujete?
Niti ozrl se ni proti nam. -Glavna nagrada je Izvir.
Po nepotrebnem bi tratil čas, da nas potopi.
Zdaj pa zaostajamo! Razpnite več jader! -Več jader!
Pluj hitro z vetrom in tokom!
Govorim o uporu, gospodje. Nadvse umazanem uporu.
Služil naj bi Jacku Sparrowu, ne neki šarlatanki. -Pa še ženski.
Nihče ni omenil grozljive posadke. -Še palci se mi zvijajo.
Imam jih. Vse. -Priden fant.
Lotimo se Črnobradca. Kakšne navade ima? -Drži se v kajuti.
Večinoma v kajuti.
Ja, v kajuti. Kadar pa se prikaže ... -Pravzaprav ne hodi ven.
Včasih mora. -Ne. -Nikoli ga nisem videl.
Je kdo že plul z njim?
Ga je kdo že videl? -Pravzaprav ne. -Tiči v kajuti. Nihče ni plul z njim,
nihče ga ni videl. Dobra novica. To ni njegova ladja.
To ni Maščevanje kraljice Ane. -Pa je Maščevanje. -Kako veš?
Videl sem ime. Na zadnjem delu ladje.
Gospodje. Gospodiči. Tovariši vpoklicanci.
Pošastno so vas prevarali. -Torej smo prelisičeni? -Ja.
Nihče vam ni razkril našega cilja. Smrt preži na nas,
ko plujemo ... proti Izviru mladosti.
To bi bila mizerija. -Gotova smrt. -Vrt mračnih duš.
Preran bo naš konec. -Razen če ...
ne zavzamemo ladje.
Potem jo zavzemimo!
Izvolite.
Zbudite se! Naša je!
Če sanjam, obdrži sabljo in škornje.
Če ne ... -Sanjaš.
Ne sanjam!
Prišel sem te posvarit, da bomo zavzeli ladjo. Brez zamere.
Bolje bo zate, če se ne vmešaš.
Kršendrek.
Si z nami ali proti nam! -Nisem ne prvo ne drugo!
Pa sme tako? -Veren je, mora tako.
Do bridkega konca, opice mornarske!
Trdno ga zvežite!
Ladja je naša!
Gospodje.
Osupel sem.
Mirno sem počival,
ko sem iznenada zaslišal peklenski trušč na palubi.
Mornarji so zapustili svoja mesta, ne da bi jim bilo ukazano.
Navadni mornarji so si vzeli ladjo zase.
Kaj je to, prva častnica? -Upor, kapitan. -Kako?
Upor! -Tako je. Upor.
In kakšna usoda doleti upornike? Odgovor poznamo, kajneda?
Uporniki visijo!
Kapitan, obveščam vas o uporu. Lahko pokažem imena in povem s prstom.
Brez potrebe, Sparrow. Ovce so, ti si njihov pastir.
Sem že omenil, kako ljubko hčer imate?
Blažen pogled za pogubljeno dušo. -Oče, potrebujeva ga.
Če tu in tam koga ne ubijem, pozabijo, kdo sem. -Strahopetec!
Nihče ne pozabi. Vedo, kakšen nizkotnež si.
Strahopetec, navkljub vsem pobitim. -V enem dnevu sem osupel drugič.
Nisi osupel, groza te je. Da bi ubiral pot pravičnih, sledil luči.
Ne, gospod. Resnica je veliko bolj preprosta.
Sem pač zloben. -Tudi to. -Morda ubijem tudi tebe, katehet.
Romanske krvi si, kot mati. -Oče, rotim te.
Pozabljam, zakaj je misijonar tukaj.
Hči trepeta za mojo dušo, kar je je še ostalo.
Me res hočeš rešiti, otrok moj? -Vsako dušo je mogoče rešiti.
Je to res, mladi pop? -Ja. Čeprav si ti skoraj izgubljen primer.
Vendar molim za vse nesrečnike na tej pogubljeni ladji.
S svojo vero me razorožiš. Zvon tolče!
Kdo izmed vas, nesrečnikov, je stražil?
Jaz sem stražil. -Topničar.
Ti?
Kuhar. Odlično. Spustite čoln.
Obrni ladjo!
Zakaj to počneš? -Upor. Zakon je jasen.
Zakon dopušča prizanesljivost. -Dal sem mu možnost, da izbere usodo,
kar ni dano vsakomur.
Ti. Zdaj lahko dokažeš, koliko veljajo tvoje molitve.
Moli, da bo odrešen vsega zlega?
Smer je naravnana! -Stoj. Daj mu možnost. In sebi ...
Veš, kdaj sem najbliže Stvarniku? Kadar vidim trpljenje in bolečino.
Takrat se razgali ta svet. -Meni se razgali v stiski in nesreči,
s sočutnostjo do ubogih. -Raje moli, da jo bo odnesel cel.
Še je upanje. -Še enkrat!
V resnici me Izvir sploh ne zanima in če si se odločil,
me lahko odložiš, kjerkoli hočeš. -To je vse, krmar.
Z besedami zamegljuješ svoje bistvo. -Kaj pa ti, mogočni Črnobradec?
Obglavili so te, pravijo. Pa si vseeno trikrat obplaval
ladjo in zlezel nazaj na krov. Tokrat pa si ves prestrašen.
Prestrašen. -Zaradi Izvira.
Krmar vidi stvari, preden se zgodijo.
Predvidel je mojo smrt, usoda je začrtana.
Njena mreža stkana. -Pretirano visoko jo ceniš, tovariš.
In ti? -Jaz? Nerad napovedujem prihodnost, katere del sem.
Neumno bi se ji bilo zoperstavljati, mika pa me, da bi jo prelisičil.
Hočem k Izviru. Vodil me boš.
Kot upor, ti tudi bodalo ne bo koristilo. -Upor mi je.
Govoril sem s tabo. -Tako?
In te posvaril. Pred prvo častnico,
ki se pretvarja, da je, kar ni. -Govori.
Ni tvoja hči.
Drzneš si dvomiti v moje meso in kri?
Gospod, ženska je mojstrska prevarantka.
Vem. Jaz sem jo nehote usmeril po tej poti.
Čeprav si ne pripisujem zaslug za njeno neizmerno nadarjenost.
Angelica. Ljubljeno hčer, edino dobro stvar v mojem življenju,
trdiš, da si pokvaril ti? -Gospod, kjerkoli je, uspeva čisto zlo.
Strašnejša je od divje zveri. Sestradane zveri z ostrimi čekani.
Maščevalne zveri iz pekla ... -Oče? -Mila moja!
Ni potrebe, da mu kaj storiš. Pomagal nama bo. Kajne, Jack?
Vidiš? Celo zdaj skrbi za tvoje dobro in na laž postavlja tvoje trditve.
Vodil nas boš k Izviru. Je tako? -Ali drugače.
Če ne pridem k Izviru pravočasno,
tudi ti ne boš.
Potlej pa kar takoj pogledam na karte, prav?
Gospod.
Kapitan, nerad poročam o šušljanju med posadko o našem cilju.
Molči in se umakni.
Tako je, torej. -Nočem biti nespoštljiv.
Česa se možje bojijo? Govori. -Zaliva Belega rta.
Zaliv Belega rta.
Vsak ničvredni pomorščak upravičeno vztrepeta ob tem imenu,
redki si drznejo vprašati. -So zgodbe resnične?
Spregovori odkrito ali prepusti stvar praznoverju.
Morske deklice, kapitan. -Sirene.
Morske prikazni, hudičeve ribe, ki so lačne človeškega mesa.
Pluli bomo čez njihove vode. Oklepaj se duše, Gibbs,
kajti ostalo bodo obrale do kosti.
Umirite se, možje! Zberite pogum ali popustite grozi!
Rešite se!
Človek v morju! -Ne! Dezerter. -Obrni jo. -Ne!
Gospodje, od nikogar ne bom zahteval več,
kot zmore, sprašujem pa tole: Smo ali nismo kraljevi mornarji?
Na kraljevi odpravi?
V očeh Špancev nisem videl strahu, ko so pluli mimo nas.
Smo kraljevi mornarji? Vsi na svoja mesta!
Plujte proti Belemu rtu!
Smer, Beli rt!
Bi ga srknila? -Vino, glasba, sveče.
To pot sva že ubrala. -Ja, sva.
Dobro se spominjam.
In vijugala, se sukala, stranpoti ubirala.
Nenehno izvijala. Se spomniš Svetega Dominika?
Martiniqua. Na Dominiku sem te skušala ubiti.
Kakorkoli. -Neprimerno za prvega častnika.
Sem bil prvi? Pogosto sem se spraševal.
Kadar nekaj hočeš, znaš biti strašno očarljiv.
Težje je ugotoviti, kaj. -Povejva si resnico.
Od Črnobradca ni več koristi. Lahko greva skupaj k Izviru,
si enakovredno razdeliva slavo in druge razuzdane sladkosti.
Razkrila ti bom obred pri Izviru. -Ja, poganski obred.
Ti smem zaupati? Moraš mi stati ob strani. -Najdražja Angelica.
Kot rit in srajca sva, ljubica. Povej pravila.
Voda Izvira mladosti.
Bleščeča solza sirene.
Srebrna Leonova keliha.
Te tri stvari ... -Ja? -Z njimi
lahko drugemu vzameš leta življenja zase.
Veš, kaj to pomeni? Ne moreva iti sama.
Obred terja žrtev. -Nesrečna reč. -Res je.
Moje hrepenenje po Izviru je zdaj občutno manjše.
Toda na ladji je nekaj, kar hočeš.
Kaj pa Črnobradec? -V navigacijski kajuti je. Pohitiva.
Ladje hrani kot trofeje.
Pomagaj mi in obljubim, da dobiš, katerokoli si izbereš.
Čeprav vem, katero boš izbral.
Črni biser v steklenici? Zakaj je Biser v steklenici?
Miniaturna je še bolj nadležna. -Sva dogovorjena? -Poznam te.
Ne boš ukradla življenja nedolžnemu. -Kaj pa enonogemu?
Potrebujem leta.
Ne zase. Za očeta.
Res sem Črnobradčeva hči. -Ljuba, podlegla si lastni prevari.
Moj oče je. Laži, ki sem ti jih natresla, niso laži.
Nalagala si me z resnico? Odlično.
Smem to uporabiti? -Tako ali tako boš. -Seveda bom.
Se ne boš odrekla temu? -Hočem očeta. Nisem ga imela.
Tvoj oče, Črnobradec,
je zloben in ubil te bo, če bo le dobil priložnost.
Ne moreš ga rešiti. -Kdo si, da določaš meje odrešitve?
Ukradel si mi veliko let življenja. Moj dolžnik si.
Ti pa si na poti pogubljenja in ne nameravam imeti prstov zraven.
Zaliv Belega rta!
Vsi na krov in na čolne!
Razprostrite jih.
In poravnajte. Da bodo vabljive za naše izbirčne gostje.
Potrebovali bomo veliko luči.
Gremo.
Vohate? Kitovo olje. Gori kot božji čudež.
Ti bo uspelo? -Postavil ga je Anglež. Ne izgubimo upanja.
Stara luna v objemu nove. Prvič to poletje.
Kot nalašč za lov na solzo morske deklice.
Pogubljeni smo. Človeška luč jih bo privabila.
Morske pse? -Strašnejše od psov, fant.
V eni uri nas bodo obkolile sirene, zapomni si. In mi smo vaba.
Sirenin poljub menda obvaruje mornarja pred utopitvijo.
Ne bodi bedak! Vse so ženske in ljubke kot rajske sanje.
A ko pride čas intimnosti, če se tako izrazim,
ugrabijo mornarja s palube, zadostijo svoji nasladi,
potlej pa ga povlečejo na dno, utopijo in pojedo.
Včasih pa v obratnem vrstnem redu. -Poj. -Kaj?
Rade prisluhnejo petju.
Ime mi je Marija, sem poštena trgovčeva hči.
Glasneje. -Starše sem zapustila
in zlatnike tisoče tri. Srce mi prebada strelica Kupidova.
Ni mi mar za zlato vsega sveta. Nič ne more mi utehe dati.
Le sladka ljubezen mornarjeva.
Bog, obvaruj me.
Glejte, tamle. -Odpodil jo boš!
Da bi jo le!
Znaš govoriti? -Ja.
Prelepa si. -Si ti pel?
Si ti moj ljubljeni mornar? -Ja, sem. -Obvladaj se!
Bore malo sem imel od svojega bednega življenja.
Naj vsi vedo, da me je poljubila prava morska deklica!
Srce mi prebada strelica Kupidova. Ne maram za zlato vsega sveta.
Nič ne more mi utehe dati. Le sladka ljubezen mornarjeva.
Pridite, prelepe ve device. Vaš obraz nikomur ni poznan.
Za vrlim mornarjem hrepenite. On pa pluje čez morsko ravan.
Lotite se dela. Začelo se je!
Bolj vneto! Bolj pogumno! Seženite jih na obalo!
Mreže v vodo!
Na kopno! Rešite se!
Umik! -Reve! Nazaj v vodo!
Nobenega zavetja ne bo na kopnem! Zapomnite si!
Pridi!
Ujeli smo eno!
Zaljubljen sem! -Preglejte ranjene!
Morda je vsaj ena izmed njih še živa!
Pomagajte! Bravo, mornar.
Ste videli to? Tega namreč ne bom ponovil.
Nazaj na ladjo in v zavetrn zaliv. Takoj.
Bog. Je to ... -Sirena. Opusti to norost. -Ne morem.
Si kdaj hodil po peščeni obali in se ozrl nazaj na svoje stopinje?
Tako mi je, le da so stopinje pred mano.
Stopinja, pravzaprav. -Beli rt. Podvizati se moramo.
Peš gremo. Gibbs, povej smer.
Ampak gospod, možje. -So že mrtvi.
Niso slišati mrtvi. -Tako? Samo galebe slišim gnezditi.
Kaj slišiš, gospod Groves?
Galebe, ko gnezdijo.
Nič drugega. -Smer, Gibbs?
Mojbog. -Tvoja glava ali moja smer. Dobil bom prvo ali drugo.
Vsi naprej!
Zdaj pa ti, Sparrow. -Je to res potrebno?
Bolje, da ne veš, kje natanko je moja ladja. Previden sem. -Jaz tudi.
Najprej hočem ...
... k Leonovi ladji.
Zakaj jo vlačimo s sabo? -Ker potrebujemo sveže solze.
Kakšen je že obred? Voda iz Izvira, sirenina solza?
In srebrna keliha. Eden s solzo, drugi brez nje.
V enem solza, voda v obeh? Zapleteno, kaj?
Voda v obeh, solza samo v enem.
Tisti, ki pije vodo s solzo, ukrade življenje drugemu.
Koliko let?
Vsa, ki jih je preživel
in ki bi jih še živel, če bi mu bila usoda mila.
Duhovnik. Če se tole slučajno ne izteče dobro zame,
naj se ve, da sem pripravljen verjeti, v kar pač moram,
da bom odšel tja, kamor odidejo vse dobre duše.
Temu se reče, da se spreobrneš. -Raje kaj manj obvezujočega.
Krmar! Ne more dihati!
Saj je v vodi. -Potrebuje zrak!
Odpri jo. -Ušla bo. -Ubil jo boš. -Sem za misijonarski položaj.
Vidiš?
Naprej.
Saj sem vedel. Ne po tej poti! -Vendar je prava, kajne?
Je, vendar jo moramo zaobiti. -Skrenili bomo s poti do kelihov.
Šli bomo nazaj. -Ni časa. -Morska deklica nas ovira.
Tudi upor nas je. -Hodiš kot punčka. -Ti že veš. -Nekdo mora iti.
Da bi se ločili? -Da skoči? To bi rad videl.
Sparrow bo šel. Poišči ladjo s kelihoma.
Pa misliš, da se bo vrnil? -Ja, misliš, da se bom vrnil?
Ne gre mu zaupati. Jaz grem. -Ona gre.
Kako daleč je Izvir? Čas se mi izteka.
Po dnevu hoda ob tej reki prideš do tolmunov. Takrat si blizu.
Ti greš.
Sem vedel, da bo tako.
Kaj občutiš včasih, ko stojiš nekje visoko?
Da bi kar skočil? Jaz že ne.
Potrebujem keliha. -Streljaj. Prihrani mi padanje.
Šel boš in se vrnil, sicer jo bom ubil.
Ne lastne hčerke. -Krmar, daj mi šest pištol,
pusti naboj samo v dveh, a ne povej, v katerih.
Izbiraj, Sparrow.
Ja. -Si prepričan? -Seveda sem.
Še eno. -Sploh niso nabite.
Še eno. -Naj skoči,
če bi jo tako rad ubil. -Kaj? -Če boš skočil ti in se ubil,
dobi priložnost ona. Še eno.
Bom preživel, če skočim?
Lutko.
Ja, zdaj boš preživel. -Traparija. Jaz grem!
Spet sem moker.
Gremo. Izvir je severno. -Odlično si zaigral.
Vedel si, kateri sta nabiti, kajne?
Seveda, ljubica.
Zdajle bi bilo dobro imeti karto. -Ali ladjo.
Stoj! Ne gani se.
Ne sme se dotakniti tvoje kože.
Je kaj narobe, če si starec omisli hobi?
Zakaj si se ustavil? Naprej! Spali boste, ko boste mrtvi.
Naprej! Sreča je še kar na naši strani.
Santiago.
Njen slavni kapitan je bil Ponce de Leon.
Nikogar ni. Lepo.
Ne smemo se ustaviti.
Hodila boš.
Ne morem. -Hodi ali umri.
Okleni se me. -Ne prosim pomoči. -Toda potrebuješ jo.
Mudi se nam, kajne? -Ne zaostajaj.
Tu počite.
Kako si lepa. Nedvomno si božja stvaritev
in ne potomka mrakobnih spak, ki niso smele na Noetovo barko.
Tako lepa, vendar ubijalska.
Ubijalska? Ne. -Napadla si me.
Drugačen si.
Drugačen? -Nisi? Ščitiš me.
Ti si mene pred eksplozijo.
Vidiš Izvir? -Ne, toda blizu smo.
Pripelji kreaturo in ji pokrij glavo. -Ima ime!
Pa ga povej.
Sirena je.
Ponce de Leon.
40 noči trajajoče sanje 40 piratov
se ne bi mogle meriti z vsebino te sobe.
Ti.
Ti. -Ne, ti. -Prvi sem bil tukaj.
Zakaj si tu? -Črnobradec me pošilja.
Pa ti? -Zaradi kelihov za njegovo veličanstvo. -Pa kaj še.
Nazaj! Ujeti morava ravnotežje! Ladja bo zdrsnila!
Prav. In če vsak izbere predmet približno enake teže?
Vrni to! Ničesar se ne dotikajva!
Pa tega? -Keliha.
Zakaj moraš ti pogledati prvi? -Tudi prav.
Skupaj.
Kamenje. -Španci. -Prehiteli so naju.
Ogledal si bom karto. Če je, česar me je strah ...
Le zakaj je niso vzeli?
Ne dotikaj se zemljevida.
Vedo za pot. Jaz pa vem, kje bodo najverjetneje taborili.
Gibbs, namenil sem se te rešiti.
Ukradel si mi zemljevid. -Raje se odpravimo.
Sirene.
Previdno, mlake so globoke. Če uide, je vse zaman. Krmar.
Poglej. Poglej!
Privezane h kolom, da jih je sonce izsušilo.
Le napol v vodi. Premalo, da bi živele,
dovolj, da so umrle počasne smrti.
Pomisli. Tvoje pleme, pomorjeno zgolj zaradi solza.
Ne boš zajokala, Sirena?
Vsak umre, celo ti. Kmalu, kot slišim. -Prisluhni ...
Ne slišiš krikov svojih sestrá? Jih ne slišiš?
Eno samo solzo potrebujeva. Ostudna spaka!
Sekaj ji prste, enega za drugim! -Izdolbi ji solze izza očes!
Kaj porečeš ti na to? -Mogoče jo bo omehčalo sonce.
Ja, scvrla se bo, toda ne morem čakati.
Mogoče bi zakurili. -Ne oporekaj mi, pop.
Ne boš je mučil. -Eno samo solzo hočeva.
Populil ji bom vse luske, če bo treba.
Moli, če ti ni prav. -Motil sem se. Tvoje duše ni mogoče odrešiti.
Glejte tega nekdaj nadvse vernega moža.
Ostudna spaka je vredna stokrat več kot ti. -Si jo vzljubil?
Prirasla ti je k srcu. Ne taji, kar vidijo moje oči.
Sprašujem se, ali je ona vzljubila tebe?
Pri bogu, je! Nasmehnila se nam je sreča.
Potoči solzo ali glej, kako uboga para umira.
Če jo zmoreš potočiti, bi ti bil zelo hvaležen.
Čuti bridkost, iskrene bolečine pa še ne. -Ne ti!
Čas in plima ne čakata nikogar. Krmar.
Morske deklice so neomajne. Vse po vrsti.
Zvežite jo kot druge. In znebite se tega.
Si prepričana? -Ženska sem. Ona tudi.
Kaj naklepaš? K Barbossi si prestopil.
Zaradi dekleta, ženske, nasprotnega spola.
Je kdaj zaradi česa drugega? -Reči bi moral dame.
Rešuješ damo? To bi bilo prvič. -Naj pripomnim, da sem
pred veliko lunami to damo prizadel. -Izkašljaj se.
Gre za žensko iz Seville.
Lagal si, da jo ljubiš, jo zapustil in ji strl srce.
Še huje. Morebiti sem bil za kratek čas celo
vznemirjen. -Vznemirjen?
Vznemirjen. -Misliš, čustveno?
Ne čisto čustveno, bolj ...
Ja, čustveno, hudič te vzemi. -Pa si jo kljub temu zapustil? Podlo.
Hvala.
Skrivaj je bolje kot odkrito. Zavoljo tvojega zdravja grem naprej sam.
Menda nimaš termitov, kaj? -Hvala za skrb,
vendar ti bom še naprej za družbo. Stoj, poročnik. Počakaj na moj znak.
Tisti tam je vodja. Opazuj njegov šotor, kajti tam ...
Stoj. Pri bogu, tisto morata biti.
Tvoja sablja ima čuden vonj.
Po strupu iz drobovja strupenih krastač.
Ena sama praska in v nekaj minutah si mrtev. -Bi jo usmeril drugam?
Ne maram krastač.
Kaj počneš? -Načrtujem pobeg.
Ni to tvoja taktika? -Je.
Včasih pa samo improviziram.
Kaj zdaj? -Mirno odkorakajva od tod. Kot da sva njihova.
Žal mi je, Sirena. -Živ si.
Ja. -Vrnil si se pome.
Zakaj?
Drugačna si, mar ne?
Ti je dobrota tuja? Sočutje?
To niso solze bridkosti. Morske deklice so neobčutljive zanjo.
Toda solze radosti ...
Te naj bi bile celo učinkovitejše. -Prisežem, nisem vedel za to.
Spusti jo, ne potrebuješ je več. -Spustim jo naj?
Zategnite vezi. Ostala bo s svojimi.
Kako je s tvojim načrtom? -Čas je, da improviziraš.
Poskušam. Morda si bom osvobodil roko.
Nož imaš. Odlično. -Nekaj boljšega.
Hočem eno tako.
Na maščevanje. Sladko in brez obžalovanja.
Maščevanje? -Daj, no, Hector.
Če bi hotel keliha, bi vedel, da sta izginila.
Prežal si. Na Črnobradca.
Kralj Jurij. Pooblaščeni pirat. Lasulja.
Ne nasedam ceneni maškaradi. -Tiste noči nisi bil zraven.
Ko si izgubil Biser. -Ko so mi ga vzeli.
Pred špansko obalo so nas napadli.
Brez vzroka, opozorila ali možnosti za pogajanje.
Zasuli so nas s topovskimi kroglami. Morje pod Biserom se je začelo peniti.
Začela se je nagibati in sukati. Deske, prečke,
jadrniki, vse je ječalo. Vrvi so oživele.
Ladja se je zarotila proti nam, vrvi so može ovile kot kače.
Tudi mojo nogo. Rok pa ne in sablja je bila blizu.
Črnobradec ni gospodar moje ladje.
Ni gospodar moje usode.
Storil sem, kar sem moral.
In preživel.
Torej nisi tu zaradi Izvira.
Tudi zaradi kralja ne ali krčmarskih zgodb o ozdravljenih okončinah,
vendar bi dal levo roko, da ubijem Črnobradca.
Desne ne? -Potrebujem jo,
da mu poženem zastrupljeno rezilo skozi srce.
Dobil boš priložnost, tovariš.
Jetnik je zbežal.
Zbežal je! Razkropite se in ga najdite! -Hitro!
Ne streljajte! Hočem živega!
Prepoznal sem tvoj znak.
Pripravite se na odhod! -Kmalu bodo za nami.
Oprosti zaradi kelihov, toda mudi se mi na zmenek.
Ne bom se vrnil. -Pozabi.
Bi kaj spila? -Pila bova pri Izviru.
Zakaj ob vsakem srečanju z nečim meriš vame?
Imaš keliha, Sparrow?
Pripeljal si prijatelja. -Sem. -In enonogi je v bližini, kajne?
Preden ti ju dam, imam nekaj pogojev. -Povej. -Prvi je ...
Hočem svoj kompas. Ne, ta je drugi. Besedo daj,
da Angelici ne boš storil hudega. -Tvoji sorti ne dajem besede.
Brez škode pa priznam, da ji ni nikoli pretilo nič hudega.
In drugič, prej prvič, mi vrni kompas.
Prosim? Zaslužim si ga. Ne veš, kako težko je bilo ujeti tega prasca.
Ne dvonožnega, štirinožnega.
Hvala. In tretjič, gospod Bradati, se občasno, ne pogosto,
zamislim nad svojimi ostudnimi dejanji,
največkrat nad tem, kako slabo sem ravnal
s svojim prvim častnikom. -Zdaj to omenjaš. -Pustil sem ga gniti v ječi.
Še zdaj bi ga, ampak bistvo je, da ga moraš izpustiti.
Je to vse? -Mislim, da je.
Hitro, da je pujs ne ucvre in adijo, keliha. -Jack, če ti je prav ...
Prav. -Spusti pujsa.
Morda bi se, če nimaš nič proti, pridružil tvojim ...
Vodil te bo v svobodo.
Prisegel bi, da je tu nekje.
Ne smemo se ustaviti.
Aha! Konec poti. -Konec. Zate.
Konec poti. -Začenjam verjeti, da ne veš, kam.
Ni pomemben cilj, marveč potovanje, pravijo.
Keliha, prosim.
Stran.
Jack, si že kdaj,
na lastne oči, videl Izvir mladosti?
Bi ponovila vprašanje? -Krmar.
Stoj! Stoj.
Aqua de Vida.
Gospod Scrum, ali bi? -Gospod?
Kako je lep.
Sparrow, prvi jo bom okusil!
Oče.
Enonogi.
Pripeljal si ga sem. -Da bi to storil?
Edward Teach! Zaradi tvojih zločinov na morju
in s pooblastilom njegovega veličanstva, kralja,
in s krepko merico osebnega zadovoljstva,
te predajam v varstvo sodišča in te razglašam za svojega jetnika.
Moje mojstrstvo je pri koncu, kaj?
Med tvoje zločine sodijo, med drugim, piratstvo, izdaja,
umor, mučenje najstrašnejše sorte,
tudi kruta kraja rabljene, krive, poraščene noge.
Se upaš pomeriti z mojo sabljo? -Tako daleč od tvoje ladje?
Hladno sapo usode čutim na tilniku.
Toda, pri moji veri, še poslednjič se bom boril.
Pobijte vse! -Postojte za hip.
Samo nekaj bi rad razumel. Vi se boste udarili z njimi
in oni z vami. Samo zato, ker ga on hoče ubiti?
Kakšen smisel ima to? Točno.
Naj se zravsata, mi pa se sprostimo in ga srknimo. Položimo stave.
Pobijte jih! -Brez milosti!
Spusti me!
Scrum, keliha! In solzo. Za mano!
Daj mi solzo. Priden dečko. -Bolj se bojim nje kakor tebe.
Daj mi jo. Priden dečko.
Keliha, prosim. -Žal mi je.
Saj veš, potrebujem leta. Tvoja bodo morala zadostovati.
Bog, ne boš je vzel.
Če si jo že, jo boš vrnil.
Vrni jo. Vrni jo, prosim.
Pričakoval sem, da bom usodo težje zlomil.
Ne boš se smehljal, ko te bom dotolkel.
Ozri se, Edward Teach.
Ta zemlja je odslej last znamenitega kralja Jurija ...
Pomnite njegov pogum.
Senorita, keliha, porfavor.
Samo Bog daruje večno življenje, ne brezbožna voda.
Uničite pogansko svetišče!
Izvir!
Tepec. Tu iščeš, kar ti da lahko le vera.
Vera? Vera da dovolj luči, da sprevidiš, in teme, da oslepiš.
Kakšen hudič je to?
Za Biser. -Kaj si storil?
Ne! Zastrupljena je!
Nisem toliko nor, da bi se spopadel z njim brez strupene prednosti.
Vzel si bom njegovo ladjo, posadko in to sabljo kot plačilo za manjkajoči ud!
Ne zapravi moje solze.
Pij iz tega s solzo. Ti pij iz drugega.
Ne morem rešiti obeh. Eden se mora žrtvovati.
Pij ti, oče, in si reši dušo.
Kapitan Teach, umira. Moraš rešiti hčer.
Ta vzame življenje? Ta s solzo ga daje?
Pohiti!
Reši me, otrok moj.
Ljubim te, oče.
Počakajta malo. Morda pa je bilo ravno obratno.
Ta kelih je bil s solzo, oni pa samo ... -Prevarant!
Satan! -Oče!
Baraba! Kako si mogel? -Oče te je rešil.
Mogoče si je s tem odrešil dušo.
Ranjen si.
Samo telesno.
Moja vest je mirna, zaradi tebe.
Mene?
Bil sem izgubljen.
Veter, morski tokovi
naj bi človeku obnovili vero.
Meni si jo samo ti. -Philip, lahko te rešim.
Samo prositi moraš.
Le eno si želim. -Kaj?
Odpuščanja. Zaradi mene so te ujeli.
Prosi. -Mi odpustiš?
Sovražim te. -Moškega, ki ti je rešil življenje?
Z leti, ukradenimi mojemu očetu!
Pomagal sem mu storiti, kar bi storil vsak oče. -Krut si in brezbrižen.
Ena pištola, en strel.
Da se ubijem, preden se izstradam? -Ne gre ti zaupati, ljubica.
Tu mimo gre močna trgovska pot. Opozori nase kakšno ladjo.
Lahko pa ugrizneš v to slavno kroglo.
Kako se naj osvobodim vezi? -To si storila že pred pol ure
in čakala trenutek, da me napadeš.
Priznaj. Še vedno me ljubiš. -Med tvojo sestro in psom
bi izbral psa. -Zaklad! Vem za skrinjo zlatnikov!
Draguljev, ki zavladajo vetru in tokovom! -Izmišljaš si! -Počakaj!
Otroka nosim. Tvojega. -Ne spomnim se, da bi kdaj ...
Bil si pijan! -Tako pijan nikoli. -Počakaj!
Nekaj ti moram povedati.
Kar ti hočem povedati od trenutka, ko sva se spoznala.
Povej.
Ljubim te.
Jaz tudi. Od nekdaj. In za vedno.
Iti moram.
Ni še konec!
Zgrešila si!
Maščevanje je moje.
Gospod.
Tole smo našli v podpalubju.
Vsi k jadrom in proti vetru! Delat, ščurki frdamani!
Kralj mi je dobro služil. Zdaj pa, pri bogovih neba in morja,
naravnajte smer proti Tortugi!
Gibbs, ti smrdljivi želvak, uspelo ti je!
Upam tudi, da je najina naveza obrodila dobiček? -Napasi si oči.
Kompas me je varno vodil. -Kaj pa Črnobradčevi stražarji?
Uporabil sem najino zvijačo z Nove Gvineje.
Škoda bi bilo pustiti vse ladjevje.
Prav zares.
Sovražim to afno. -Kako bova dobila Biser ven?
S samostrelom, peščeno uro, kozami,
eden se mora naučiti trobentati, drugi pa tega ...
Poznam kozarja. -Lepo. Jaz bom počel tole.
Jack, moram vprašati. Imel si keliha, vodo, solzo ...
Lahko bi živel večno. -Izvir te preizkuša, Gibbs.
Toda bolje je ne vedeti, kateri trenutek je tvoj poslednji.
Živi sleherni trenutek svojega življenja, kakor da je večen.
Kdo pravi, da ne bom živel tako dolgo? Odkritelj Izvira mladosti.
Ne jaz, Gibbs, moje piratsko življenje.
Jasno?
PIRATI S KARIBOV Z NEZNANIMI TOKOVI
Prevod in priredba: RETAiL
Tehnična obdelava: Zuppy & Co.