Ko si ti?
Šta je ovo? - Visosti,
izvukli smo ga iz ribarske mreže, ribarske mreže!
Pričao je priče... - Verujemo da ih je pronašao.
Pons de Lion...
Kaže da je pronašao brod Pons de Lion. -Ili plovio na njemu.
Rekao sam ti da je Pons de Lion umro pre 200 godina.
Umro je tražeći nešto, zar ne?
Izvor mladosti.
Kad možeš najranije da isploviš? - Sa plimom.
Pogubljenje pirata danas! Gledajte ih dok se njišu!
Požuri tata, ili ćemo da propustimo vešanje.
Nije vešanje draga, već suđenje. Vešanje je popodne.
Hajde, na noge lagane.
Miči se piratu!
Ili treba da kažem kapetane, piratu?
Hajde, napolje!
Tišina! Red!
Pred sudom se pojavljuje, čuveni i zloglasni pirat,
pljačkaš i razbojnik, kapetan Džek Sperou.
Rekoh vam, zovem se Gebs,
Džošami Gebs, koliko puta vam moram...
Predsedava ovom suđenju, svi ustanite i pozdravite,
časni sudija Smit.
Tišina!
Dakle, šta imamo ovde?
Džek? - Umukni!
Nepotrebno, govorili ste?
Ne zovem se Džek Sperou, zovem se Džošami Gebs.
Zaista? Ovde piše Džek Sperou.
Rekao sam im, nisam Džek Sperou, kojeg bih
rado prokazao sudu, ako bi pomoglo u mom slučaju.
Mislim da bi to bila siromašna odbrana, osim ako
ne želite da vas ponovno batinaju poput pečata.
Zatvorenik tvrdi da je nevin jer nije Džek Sperou, kako ga proglašavate?
Bez suđenja? Ali ja sam tu da bih pregledao dokaze...
Porotniče, vaš nalaz. Kriv? - Presuda kriv znači da će na vešala.
Obesite ga!
Kriv? - Nije pošteno!
Tišina. Džošami Gebs, zločin za koji ste proglašeni krivim,
je da ste nevini jer niste Džek Sperou.
Ovime vam menjam kaznu i naređujem da
vas zatvore do kraja vašeg bednog života.
Eto ga.
Osigurajte sredstva za prevoz zatvorenika u londonski toranj.
Hvala vam lepo.
Ulazi!
Bezdlakih mi sisa, sad obojica idemo u zatvor.
Bez brige, potplatio sam vozača.
Za 10 minuta bićemo van Londona gde nas čekaju konji,
večeras idemo prema obali, a posle je samo pitanje pronalaska broda.
Sve je deo plana? - Tačno.
Jutros sam stigao u London kako bih spasio sigurnog
Džošami Gebsa od sigurnog sastanka sa vešalima.
Obzirom da si još uvek živ, rekao bi da je do sada sve bilo uspešno.
Šta ti se dogodilo Gebs? Mislio sam da si
negde drugo zaposlen, ili zauzet na neki drugi način.
Da, ali uvek sam osluškivao poput lopova vesti o Crnom Biseru.
Niko nije video gde bi se mogao usidriti, a zatim sam čuo glasinu.
Džek Sperou je sa brodom u Londonu i traži posadu.
Nisam. - Ali tako sam čuo.
Zapravo, večeras upisuješ ljude, u pabu imenom Kapetanova kći.
Nisam. - I meni je bilo malo čudno,
ali ti nikad nisi od predvidljivih.
Kaži mi nešto, postoji drugi Džek Sperou koji kalja moje pošteno ime?
Varalica! - Stvarno,
ali varalica sa brodom. - I kome treba posada.
A po volji sudbine, i ja.
Džek? Čuo sam, da si đavolski odlučno tražio izvor mladosti.
I malo sreće?
Okolnosti su se pojavile, i prisilile
na neodoljiv uvid u diskreciju i hrabrost.
Što znači, da si odustao. - Nisam,
odlučan sam kao i uvek, đavolski.
Okusiću tu vodu majstore Gebs. Pazi šta ti kažem.
Kratak put.
Sve je deo plana, da?
Ne.
Vi ste Džek Sperou?
Tu bi negde trebao da bude i "kapetan".
Čuo sam za vas, a znate ko sam ja.
Lice mi je poznato, jesam li vam pretio nekad?
U prisutnosti ste Džordža Augustusa, vojvode Brunswick-Lüneburga,
vrhovnog blagajnika i princa elektora Svetog Rimskog Carstva,
kralja Velike Britanije i Irske, i vas.
Ne zvuči poznato. - Obavešten sam da ste došli
u London da nađete posadu za svoj brod.
To je glasina, nije istina. - Onda me lažete
kad ste rekli da ste Džek Sperou.
Jesam Džek Sperou, ali ne tražim posadu, to je neko drugi.
Neko drugi sa imenom Džek Sperou.
Doveli ste mi pogrešnog otpadnika,
pronađite pravog i rešite se ove varalice.
Ček', ček', samo malo, ja sam Džek Sperou, jedan jedini,
i jesam u Londonu. - Da nađete posadu,
kako bi krenuli na putovanje...
Hoće li neko molim vas ukloniti te paklene lance.
Dođi, dođi.
Znamo da ste u posedu karte. - Zaplenite kartu, na vešala sa njim.
Imate li kartu?
Nemam. - Gde je?
Iskreno? Izgubio sam je.
Zapravo nedavno.
Imam izveštaj da su Španci pronašli izvor mladosti.
Ne želim da neki melanholični španski monarh,
katolik, stekne večni život!
Znate put do izvora? - Naravno da znam.
Pogledajte me. - Možete da povedete ekspediciju.
Uz vašu dozvolu, vaša visosti,
tada ćete osigurati brod?
I posadu? - I kapetana.
Dobar dan visosti.
Ako smem biti smeo, zašto on nije u okovima?
Mora dvaput biti zauzdan.
U središtu moje palate? Sumnjam.
Hektore, baš je lepo videti da kolegi piratu dobro ide.
Pirata ne, gusara,
na odobrenom zadatku sa dozvolom i zaštitom krune.
Možda i jeste tako, ali najpre,
šta je zadesilo moj voljeni Biser?
Izgubio sam ga, kao što sam i svoju nogu!
Izgubio Biser?!
Da, branio sam ga dovoljno moćno, ali svejedno je potonuo.
Ako je taj brod propisno potonuo, i ti si trebao sa njim.
Kapetane Barbosa, svake sekunde dok odugovlačimo, Španci odmiču.
Sasvim sam uveren da ćete prevladati i biti
nagrađeni visokom pozicijom koju toliko priželjkujete.
Služiti mi je dovoljno. - Vi gospodine, ste nisko pali.
Džek naš pesak je pri kraju, zar je
zlo pridružiti se pobedničkoj strani?
I upoznaješ fine otmene osobe.
Sve razumem.
Osim te perike.
Pobegao? - Prepustite to meni, visosti.
Pronađite ga!
Tamo!
Zar je to sve?
Zaustavite tog čoveka!
Prljavi pirat.
Zdravo Džek.
Zdravo tata.
Čuo sam da okupljaš posadu.
To stalno govore, mora da je istina.
Čuo sam gde ideš, do izvora.
Jesi li bio tamo? -Izgleda li ovo lice kao da je bilo na izvoru života?
Zavisi od svetla. - Sine izvor,
postoje predmeti koji su ti potrebni, za grešni obred.
Dva putira (čaše).
Na karti je bio putir. - Dva, srebrena sa broda Pons de Liona.
Trebaće ti oba. - Za? -Obred.
Ne budi budala Džek, saznaj svaki detalj pre nego isploviš.
Voleo bih da isplovim, ali za to bi mi trebao brod.
Oni ljudi tamo, imaju brod.
Upravo upisuju mornare.
I zadnja stvar Džek,
izvor će te iskušati, pazi šta ti kažem.
Čujem da okupljaš posadu. - Da, to jest,
Džek Sperou sprema skromni poduhvat.
Imaš petlje je l' da? Pojaviš se ovde tako obučen.
Šta si ti, neki varalica? - Imaš li pojma ko sam ja?
Kompanjoni, ovaj čovek je zaboravio kako se zove!
Momci, plovim sa Sperouom! Ko će da častiti mornara pićem?
Prodaješ me, došao sam nazad.
Prestani to da radiš.
Samo jedna živa osoba zna za taj potez.
Oduvek sam to želeo da uradim.
Zdravo Enđelika.
Zdravo Džek, jesi li impresioniran?
Mislim da sam te zamalo ubila jednom ili dvaput.
Dirnut sam ovim najiskrenijim oblikom laskanja.
Ali zašto? -Ti si bio jedini pirat kao koji bih mogla proći.
To nije kompliment.
Ne brini Džek, davno sam ti oprostila.
Što? Što sam te ostavio?
Sećam se da sam ja ostavila tebe.
Gospodin dopušta dami da održi svoje maštanje.
Slušaj Sperou, dok god moji mornari dobivaju svoj novac,
voljni su da trpe bilo kakva čuda.
Postoji jedno čudo koju ja neću da trpim.
Ja ću preuzeti ulogu kapetana, ništa manje.
Za to ti je potreban brod, a kako se ispostavlja, ja ga imam.
Brod bi mi dobro došao.
Čujem priče da si bio na izvoru. - Ovih dana se mnogo priča.
Izvoru mladosti. - Najdraža Enđelika, ne očajavaj.
Pred tobom je još nekoliko iskoristivih godina.
Uvek šarmantan, nisi mi odgovorio.
- U vezi izvora, gubljenje vremena.
Milostiva, video sam ljude nimalo nalik na mornare opake spoljašnosti.
Tvoji prijatelji? -Možda sam
nenamerno uvredio nekog kralja ili već nekog.
Nisi se promenio. -Impliciraš potrebu? -Da.
Izdao si me, zaveo si i iskoristio me,
bila sam nevina od muškarca. - Pokazala si mnogo tehnike
za nekog ko je navodno iskvaren.
Neizbežna opasnost, sada, odmah milostiva!
Bila sam spremna da ti se obećam, a ti...
Šta si uopšte radio u španskom samostanu?
Mislio da je bordel, iskrena greška.
Tamo!
U lošijoj smo poziciji. - Govori za sebe!
Za razliku od nekih koji se pretvaraju, ali mu zapravo ne mogu pridržati
ni sveću, ja sam kapetan Džek Sperou.
Kako možeš reći da sam te iskoristio?
Znaš jako dobro kako! - Znam, ali kako to možeš reći?
I šta je to? - Šta je šta?
U vezi izvora.
Šta znaš?
Da nemaš možda dva srebrena putira, Pons de Liona?
Ne. -Tako sam i mislio. - Zašto?
Čujem priče, glasine.
Naravno, čula si za obred. - Jesam.
Šta je to? Šta je potrebno?
Sirena, Džek.
Došlo je do greške! Presuda je na doživotno, ne smrt, život.
Barbosa! - Hvala gospodo.
Verujem da znaš da vežeš omču.
Ružno je, primoravati čoveka da savija uže na kom će da visi.
Moraš leći u krevet kako si ga prostro.
Šta ti se dogodilo? - Gde bi bio Džek Sperou?
Pobegao je? - Žuri mi se Gebs,
brod Njegove Visosti Providens isplovljava sa prvim svetlom,
ako ti nije po volji da visiš ovde mrtav, usta punih muva,
govori sad.
Povedi me sa sobom, gde god kompas pokaže.
Gde da te povedem, Gebs? Na izvor?
Tamo se Džek uputio?
Imaš li šta da mi ponudiš Gebs?
Bilo šta?
Gole mi reči, nećeš ugledati zoru.
Predaj je.
Budalo! -Imao sam taman dovoljno vremena
da proučim te paklene krugove,
svaku rutu, svako odredište, sve na sigurnom, ovde.
Dobrodošli natrag u mornaricu Njegove Visosti majstore Gebs.
Na noge mornaru! - Da gospodine!
Šta?
Došlo je do užasne greške. - Miči se.
Ne bih trebao da budem ovde. - Mnogi se probude na moru,
nemaju pojma šta, kad, gde, ni zašto, bez sećanja na noć pre.
Kad potpišu zapiju sve pare. - Ne, ne, ne razumeš druže,
ja sam kapetan Džek Sperou, original, jedan jedini.
Skram i zadovoljstvo mi je, a sad se miči.
Skrame.
Zašto je tu stakleni sanduk? - Zar ti ja izgledam k'o glavni?
Gde sam? -Oprostite kapetane Sperou.
Želim vam dobrodošlicu na zloglasni brod,
Queen Anne's Revenge.
Crnobradi.
On je zanimljiv.
Zombificiran je.
Zombificiran, delo Crnobradog.
Svi oficiri su isti, to ih čini poslušnijim.
I neprekidno zlovoljnim.
Hajde, ribaj.
Pet dana putujemo, najmanje.
Znaš to po mirisu mora?
Mirisu posade.
Šta je onaj jadnik uradio?
I kako da ja sigurno ne uradim? - On? Crkvenjak.
Stalno je govorio o Svevišnjem. - Biblijaner na ovom brodu?
Njegova je misionarska priča. Čuo sam da je zarobljen u pljački,
ostali su pobijeni, on nije.
Prvi oficir nije dozvolio, na račun njegova dobrog glasa kod Gospoda.
Prvi oficir reskira njen vrat za nekog zatvorenika.
To se ne viđa. - Njen?
Prvi oficir je njen? - Natrag na posao!
Samo pravo.
Ti si jedno bezobzirno, bezdušno, tvrdoglavo pseto.
Rekla sam ti da imam brod. - Ne, Crnobradi ima brod,
na kojem sam sad zarobljen.
Možemo mi to Džek, izvor mladosti, kako si oduvek želeo.
Crnobradi, Edvard Tič, pirat kog se svi pirati boje.
Uskrsavatelj mrtvih u slobodno vreme.
Poslušaće me. - On nikog ne sluša.
Možda hoće sopstvenu ćerku.
Kći kao, začeta?
Davno izgubljena, nedavno pronađena,
koja voli svog dragog tatu celom svojom dušom.
Poverovao je to? - Ja sam mu to prodala.
Izvor mladosti je za njega, ili njega i tebe, a ne tebe i mene.
Ne Džek, to je najbolji deo, biće mrtav.
Taj ćeš deo da obaviš sama.
Postoji proročanstvo, možda ne veruješ u nadprirodno.
Ne znam, video sam poneke stvari.
Proročanstvo je ovakvo.
Crnobradog će snaći smrt za četrnaest dana,
od ruke jednonogog čoveka.
Zato treba izvor.
Majstore Gebs kratki smo za kartu,
biste li bili ljubazni, da nam date pravac?
Budi dobar i nali mi pićence.
Bili bismo gusari, a ne pirati majstore Gebs.
A u kraljevo ime, ponašaćemo se tako. -Da, kapetane.
Bismo li bili na valjanom kursu Gebs? - Da, bio bi valjan.
Eno vam dokaza.
Španac.
Sve ruke, na borbene položaje!
Uz vetar! - Sve ruke, uz vetar!
Oštro desno, dva stepena! - Dva stepena!
Odvežite topove!
Topdžije, na pozicije!
Čekajte naređenje!
Mirno!
Topovi napunjeni, čekamo naređenje gospodine.
Gospodine? Naređenje, gospodine?
Nije ni okrenuo glavu.
Izvor je nagrada, izgleda da ne bi bili
vredni ni vremena potrebnog da nas potopi.
A sad zaostajemo!
Sve ruke, razvijte jedra!
Idemo žestoko između vetra i plime!
Tema gospodo, je pobuna.
Pobuna najpodmuklija.
Potpisao sam da bi plovio za Džek Sperou, a ne nekog prevaranta.
I to ženu. -Koja je trebala spomenuti ovu jezivu posadu.
Zbog njih mi se prsti krive.
Imam ih, sve.
Bravo, momče. - Krenimo onda,
Crnobradi, kakve su mu navike?
Većinom je u svojoj kabini. - Tako je, većinom u kabini.
Da, ali kada izlazi? - Baš ne izlazi.
Mora nekad da izađe.
Je li ko od vas plovio sa njim pre?
Je li ga ko od vas video pre?
U svojoj je kabini, niko nije plovio sa njim, niko ga nije video.
Dobre vesti gospodo, ovo nije brod Crnobradog,
Ovo nije Queen Ann's Revenge. - Ovo bi sasvim dovoljno bio on.
Kako znaš? - Video sam ime nazad.
Gospodo, kavaljeri,
kolege regruti.
Čudovišno ste prevareni. - Onda smo obmanuti.
Da.
Niste obavešteni o odredištu,
smrt nas očekuje, dok plovimo
prema izvoru mladosti.
U jadnom smo položaju drugari. - Sigurna smrt.
Mračan će naš kraj biti.
Osim ako...
Zauzmemo brod.
Onda ćemo zauzeti brod! Sada!
Pa hajte.
Džek...
Ako je ovo san, ne moraš da skidaš mač i čizme.
Ako nije... - San je.
Ne, nije!
Mislio sam da bi te bilo pošteno upozoriti, preuzimamo brod.
Ništa lično.
Mislim da bi bilo bolje da se...
Ne mešaš.
Ili si sa nama ili protiv nas! - Nisam ni sa vama ni protiv vas!
Može li to? - Vernik je, mislim da je to obavezno.
Borite se do gorkog kraja majmuni!
Zgrabite ga i čvrsto svežite!
Brod je naš!
Gospodo.
Potpuno sam zbunjen.
Tamo bejah, na odmoru.
I najednom čuh bezbožničku hajku na palubi.
Mornari napuštaju položaje bez naređenja i dozvole.
Ljudi pred jarbolom, prisvajaju brod za sebe.
Je li tako bilo, prvi oficiru?
Pobuna kapetane. - Ponovo?
Pobuna!
Pobuna.
A koja sudbina čeka pobunjenike?
Znamo odgovor, je l' tako?
Pobunjenici vise!
Kapetane, želim da prijavim pobunu.
Mogu da nabrojim prste i pokažem imena. - Nema potrebe g. Sperou.
Oni su ovce, a vi njihov pastir.
Jesam li spomenuo da imate predivnu ćerku?
Samilosni poslednji prizor, za osuđenu dušu.
Seti se oče, treba nam.
Ako ne ubijem nekog ponekad, zaborave ko sam.
Kukavica!
Ne zaborave!
Vaša posada vas vidi kao nitkova, što i jeste!
Kukavica! Bez obzira koliko ih pobili!
Dvaput u jednom danu sam zbunjen. - Niste zbunjeni, preplašeni ste.
Ne usuđujete se da idete putem pravde, putem svetla.
Ne gospodine, istina bi bila puno jednostavnija.
Ja sam zao čovek.
I to. -Možda ću morati da ubijem i tebe kateheto!
Dosta! - Latinske krvi kao i majka.
Oče preklinjem te.
Opet ja zaboravih zašto je misionar uopšte ovde.
Moja kći se boji za moju dušu, ili ono što je od nje ostalo.
Zaista želiš da me spasiš dete moje?
Svaka duša može biti spasena.
Je li to istina mladi kleriče? - Da.
Iako su za vas šanse male.
Ipak se molim za svaku nesrećnu dušu na ovom brodu za pakao.
Razoružavaš me svojom verom.
Osam zvona! Koji je od vas nesrećnika bio na straži?
Ja, ja sam bio na straži.
Topdžijo?
Ti?
Da, kuvar, savršeno.
Spustite čamac!
Okreni ga!
Zašto ovo radiš? - Pobuna, naš zakon je jasan.
Naš zakon dopušta kapetanu da pokaže blagost.
Pružio sam mu priliku da odredi svoju sudbinu.
Dar koji ne dobiju svi.
A ti.
Prilika da pokažeš delo svojih molitvi.
Moli se da bude izbavljen od, zla.
Brže! - Pružite čoveku priliku, pružite sebi...
Znaš kad se osećam najbliže Stvoritelju?
Kad vidim patnju, bol i muku, tada se istinski nacrt ovog sveta otkriva.
A ja vidim kako se otkriva kada u vremenima teškoća i tragedije,
ljubaznost i saosećanje se iskazuje potrebnim.
Možda bi trebao da se moli da bude nepovređen?
Molim vas, još ima nade... - Ponovno!
Mene stvarno izvor ni najmanje ne zanima,
ako ste vi mirni možete da me izbacite gde god želite.
To bi bilo sve Intendantu.
Reči te okružuju poput magle, od njih se teško vidiš.
A ti, moćni Crnobradi?
Obezglavljen kažu, ipak telo ti je tri
puta otplivalo oko broda i popelo se nazad
A evo te, uplašeno bežiš. - Uplašeno.
Prema izvoru. -Intendant vidi stvari pre nego što se dogode.
Video je moju smrt, tako je usud rekao.
Niti sudbine istkane.
Smešno je koliko ceniš sudbinu, druže.
A ti? -Ja? Ja sam skeptičan oko predviđanja budućnosti,
koja uključuje mene. - Glupo je boriti se protiv sudbine,
ali došao bih u iskušenje, da je prevarim.
Doći ću do izvora, ti ćeš me odvesti.
Taj nož ti neće poslužiti nimalo bolje od pobune koju si skovao.
Pobuna mi je dobro poslužila, dobio sam prijem kod tebe.
Da te upozorim,
u vezi tvoje prve oficirke, koja se pravila da je to što nije.
Reci.
Nije ćerka.
Hoćeš li milostivo govoriti o mojoj krvi i mesu?
Žena je vična umetnosti varke.
Znam, jer sam je nehotice poslao na opaki put,
ne mogu preuzeti zasluge za njeno postojeće izobilje prirodnog dara.
Enđelika, moja voljena kći,
jedina dobra stvar koju sam napravio u ovom životu,
tvrdiš da si ti onaj koji je iskvario?
Gospodine, ona je čisto zlo.
Nje se treba bojati više od divlje zveri,
gladne divlje zveri sa oštrim zubima,
osvetoljubive gladne paklene zveri... - Oče. -Šećeru.
Ne moraš da ga povredi4 oče.
Pomoći ćeš nam, zar ne Džek?
Vidiš, čak i sada brine za tvoje dobro.
Osporavajući tvoje tvrdnje o njoj.
Odvešćeš nas do izvora?
Sročimo to ovako.
Ako ja ne stignem do izvora na vreme...
Nećeš ni ti.
U tom slučaju baciću okice na karte smesta.
Gospodine.
Da? -Kapetane, sa žaljenjem prijavljujem glasine, gospodine,
među posadom o našem odredištu.
Začepi labrnju i odlazi.
Tako ćemo znači. - Bez uvrede, gospodine.
Čega se ljudi boje, izgovori.
Zaliva Vajtkep.
Tako je, zaliv Vajtkep.
svaki bezvredni mornar boji se tog imena, i to sa pravom,
samo retki znaju zašto ili se usuđuju da pitaju.
Da li su priče bile istinite? - Kaži šta te svrbi Gebs,
ili to zauvek ostavi belim poljima snova.
Sirene, kapetane. - Tako je, sirene.
Morski zlodusi, đavolje ribe, užasne gladi za čovečjim mesom.
Sirenske vode, to bi bio naš put.
Drži se svoje duše Gebs, jer bude li im dato, sirene će odneti ostalo.
Do kosti.
Mirno ljudi! Pronađite hrabrost!
Ili budite spremni obuzdati strah. - Spašavajte se!
Čovek u moru! - Ne, dezerter.
Okreni nas! - Ne.
Gospodo, neću da tražim ni od koga više nego što može da da,
ali tražim ovo, zar nismo kraljevi ljudi?
Na kraljevom zadatku?
Nisam primetio strah u očima Španaca dok su nas prolazili,
zar nismo kraljevi ljudi?
Tako je, ruke u vis i podesite pravac, pravo u Vajtkep zaliv.
Pravac prema zalivu Vajtkep!
Malo pićence.
Vino, muzika, sveće.
Mislim da smo i pre išli ovim putem, Džek.
Jesmo.
Dobro se sećam.
Stenjanja, izvijanja, okretanja, žestokog uzdisanja,
stalnog uzdisanja...
Sećaš li se Sent Dominika?
La Martinik, pokušala sam da te ubijem u Sent Dominiku.
Svejedno. - Nimalo dolikuje prvom sparivanju.
Jesam li bio prvi? Često sam se pitao.
Znaš tako si šarmantan kad nešto želiš, Džek.
Trik je saznati šta.
Istina dakle.
Crnobradi je poslužio svrsi.
Ti i ja možemo zajedno da odemo do izvora, gde ćemo
kupati jedno drugo jednakim delovima slave,
i ostalih vrsta razvrata.
A ja ću ti reći o obredu izvora.
Da, grešni obred.
Mogu li da ti verujem Džek? Trebaš mi na mojoj strani.
Najdraža moja Enđelika, ti i ja smo kao prst i nokat, srce.
Kaži mi pravila.
Voda, iz izvora mladosti.
Svetlucava suza sirene.
Srebreni putiri Pons de Liona.
Tim predmetima... - Da?
Tim predmetima možeš uzeti sve godine života od druge osobe, Džek.
Znaš šta to znači, ne možemo ići sami, ti i ja.
Obred traži žrtvu.
A to je nezgodno. - Jeste.
Želja za pićem iz izvora mi je umanjena.
Ali na brodu je nešto što želiš.
A Cronbradi? - U sobi je sa kartama, moramo biti brzi.
Čuva svaki brod kao nagradu.
Ti pomozi meni, a ja ti obećavam da možeš odabrati.
Iako mislim da znam kog ćeš da odabereš.
Crni biser u boci?
Zašto je Crni biser u boci?
Još je iritantniji umanjen.
Jesmo li se dogovorili? - Enđelika, poznajem te.
Nećeš ukrasti život nevinog čoveka.
A jednonogog čoveka?
Trebaju mi godine Džek.
Ne za sebe, za mog oca.
Stvarno sam ćerka Crnobradog.
Pala si na vlastitu prevaru, srce. - Ne, on je moj otac.
Laži koje sam ti rekla nisu bile laži.
Lagala si me tako da si mi rekla istinu?
Da. -To je jako dobro, smem li to da iskoristim?
Sigurna sam da hoćeš. - Naravno da ću.
Znači nećeš odustati od toga?
Želim oca Džek, nikad ga nisam imala.
Enđelika, tvoj otac, Crnobradi...
On je zao i ubiće te, ako se pruži prilika.
Ne može biti spasen. -A ko si ti da određuješ granice iskupljenja?
Ukrao si mi godine života Džek, duguješ mi.
A ti si na putu koji će te ubiti, a ja nisam sklon da to gledam.
Vajtkep zaliv!
Svi na palubu, ukrcajte se u čamce!
Pravo je razapnite, nemojte da se zapetlja.
Neka bude lepa za naše otmene gošće.
Trebaće nam svetlo, puno svetla.
Dođite!
Osećate li to? Kitovo ulje, gori kao čudo Božije.
Možeš li ga osposobiti? - Napravili ga Englezi.
Nemojte da se nadate.
Stari mesec u naručju novog, prvi ovog leta.
Savršeno za lov na sireninu suzu.
Osuđeni smo, budu privučeni na svetlo od ljudske ruke.
Morski psi? - Gore od pasa dečko.
Sirene će da budu na nama za sat, pazi šta ti kažem, a mi smo mamac.
Čuh da sirenin poljubac štiti mornara od davljenja.
Ne budi budala, sirene su sve ženske, sinko,
a ljupke kao rajski san.
Ali kad dođe vreme naplate, tako reći,
otmu mornara iz čamca, ili palube broda,
obave što žele, a mornara zatim povuku na dno,
i udave i pojedu.
A ponekad i obrnuto.
Pevaj.
Vole da čuju pevanje.
Glasnije.
Bože spasi me.
Ljudi gledajte, vidite tamo.
Preplašićeš je! - Da, tako i treba!
Možeš li da govoriš?
Mogu.
Predivna si.
Jesi li ti onaj koji peva? - Jesam.
Jesi li ti moj veseli mornar hrabri?
Da, biće da sam. - Skram, saberi se!
Momci! Nije mi mnogo dato u mom kratkom bednom životu,
to je istina, ali tako mi Boga, pričaće se
da je Skram dobio poljubac od propisne sirene!
Srce mi probi Kupidon,
prezirem svo zlato što sija.
Ništa me utešiti ne može,
osim mog vesela mornara hrabra.
Idemo, počelo je!
Raznesite ih! - Pronađite hrabrost!
Oterajte ih prema obali!
Mreže u vodu! Brzo!
Povucite se svi, na kopno! Za živote!
Povucite se kad kažem! - Kukavice!
Nazad u vodu! Ne bude vam utočišta na kopnu!
Pazite šta vam kažem!
Hajde!
Ulovili smo jednu!
Zaljubio sam se!
Odvedite ranjene! Vidite možete li pronaći živu još neku sirenu!
Dođite da pomognete!
Bravo mornaru.
Jeste li svi ono videli, jer neću da ponavljam!
Nazad na brod, idemo u Zaštićenu Uvalu.
Odmah.
Gospode, jel to... - Sirena.
Prestanite se ovim ludilom. - Ne mogu.
Jesi li ikada hodao plažom, osvrnuo se i video stope u pesku?
Tako je, osim što su stope ispred mene.
Stopa, zapravo.
Zaliv Vajtkep gospodine, moramo da požurimo...
Putujemo pešice, Gebs treba mi pravac.
Ali gospodine, ljudi... - Oni bi već bili mrtvi.
Ne zvuče mrtvo. - Tako znači?
Ja ne čujem ništa osim galebova koji se gnezde.
Šta vi čujete g. Groves?
Galebove, koji se gnezde.
Ništa više. - Pravac, Gebs!
Bože moj.
Vaša glava, ili moj pravac, dobiću jedno ili drugo, svejedno mi je koje.
Svi napred!
Sad je sve na tebi, Sperou.
Je li to bilo zaista nužno? - Najbolje da ne znaš tačnu
lokaciju mog broda, ja bih bio oprezan čovek.
Bio bih i ja.
Ono što najpre želim...
Jeste brod Pons de Lion.
Zašto ono moramo nju da vodimo? Suze se ne održe, trebamo sveže.
Kako ono ide obred?
Voda iz izvora i sirenina suza? - I dva srebrena putira,
jedan sa suzom i jedan bez.
Znači jedan i sa suzom i sa vodom, prilično komplikovano, zar ne?
U oba ide voda, u jedan ide suza.
Osoba koja popije vodu sa suzom, dobije sve godine života od druge.
Koliko godina?
Sve godine koje su proživeli,
i koje su mogli da prožive, da je sudbina bila naklonija.
Kleriče.
U slučaju da ovo ne prođe dobro po mene,
želeo bih da se ovde i sad zabeleži, da
sam potpuno spreman da verujem u šta god moram,
da bih bio dobrodošao u to mesto gde sve dobrice idu, kapiraš?
Za to postoji reč, Džek.
Možeš se preobratiti. - Više sam mislio nešto prema potrebi.
Intendantu!
Ne može da diše! - Ima vodu.
Treba joj vazduh.
Otvorite ovo. - Pobeći će.
Ubijate je. - Ja podržavam misionarev stav.
Napred!
Baš kako sam i mislio.
Ovuda ne ide.
Ovo je put, zar ne? -Naravno, ali mi bismo trebali okolo, na istok.
Tako bismo skrenuli sa puta prema putirima.
Okružićemo natrag. -Nema vremena. Insistirala si da vodimo đavolje sirene.
Pobuna nije pomogla. - Ideš kao žensko. -Baš znaš.
Neko mora da ide.
Misliš da se razdvojimo? - Misliš da skočimo?
To jedva čekam da vidim. - Sperou će da ide.
Pronađi brod, vrati putire. - Sperou? Zašto misliš da će se vratiti?
Da, zašto misliš da će se vratiti?
Ne možemo mu verovati oče, ja ću da idem.
Ona će da ide.
Koliko još do izvora? Ponestaje mi vreme.
Oko dan marša na sever, uz onu reku.
Kad dođeš do niza bazena, blizu si.
Ti ćeš da ideš.
Bio sam siguran da će do ovoga doći.
Znate onaj osećaj koji dobijete kad stojite na visokom mestu?
Iznenadni poriv da skočite?
Nemam ga.
Potrebni su mi ti putiri. - Pucaj, poštedi me pada.
Ići ćeš i vratićeš se,
inače ću nju da ubijem.
Nećeš ubiti sopstvenu ćerku. - Intendantu,
donesi mi još 6 pištolja, 4 prazna, 2 puna,
ali nemoj da mi kažeš koja 2.
Možete da odaberete g. Sperou.
Ne.
Da. - Sigurno?
Naravno da sam.
Ponovno.
Molim te, čak nisu ni napunjeni.
Ponovno.
Ako je toliko želiš ubiti, zašto je ne pustiš da skoči? -Molim?
Ako ti skočiš, i umreš, ona će da dobije priliku.
Ponovo.
Ako skočim, hoću li preživeti?
Lutku.
Da, sada ćeš preživeti.
Ovo su gluposti! Idem!
Mokar.
Ponovno mokar.
Idemo, na sever, prema izvoru!
Dobro odigrano oče.
Znao si koji su napunjeni, zar ne?
Naravno ljubavi.
Sad bi bilo lepo imati kartu, ili brod.
Stani, budi jako miran.
Da nisi dozvolio da ti dotakne kožu.
Šta? Šta bi bilo loše da starac ima hobi?
Što ste stali? Napred? - Napred!
Spavaćete kad umrete, napred!
Sreća nastavlja da nas prati.
Santiago.
Naređivao mu je slavni Pons de Lion.
Nema nikog, u redu onda.
Ne smemo da stanemo.
Hodaćeš.
Ne mogu.
Hodaj ili umri.
Stavi ruku oko mene. - Ne tražim pomoć.
Ali ti treba.
Žuri nam se, ne? - Nemoj da zaostaneš.
Stanite ovde dok vam ne kažem!
Takva lepota.
Sigurno moraš biti Božije stvorenje,
a ne potomak tamnih stvorenja koja
su pronašla utočište na arci.
Takva lepota...
A ipak smrtonosna.
Smrtonosna? Ne. - Napala si me.
Ne.
Ti si drukčiji.
Drukčiji? - Zar nisi?
Ti štitiš.
Odgurnula si me sa puta.
Je li izvor?
Ne, ali smo blizu.
Povedite stvorenje, prekrijte mu glavu.
Ona ima ime!
Molim objavi.
Ona je Sirena.
Pons de Lion.
Da 40 pirata sanja blago 40 noći,
ne bi bilo pravo sadržaju ove sobe.
Ti.
- Ne, ti.
Prvi sam došao, ti, zašto si ovde?
Crnobradi me poslao. Zašto si ti?
Srebreni putiri za mog kraljevskog gospodara.
Ma molim te.
Nazad, moramo da vratimo ravnotežu!
Celi brod će da otkliza!
U redu onda, šta ako,
svaki odabere predmet otprilike iste težine.
Vrati ga!
Ništa ne diramo!
A to? - Putiri.
Zašto ti prvi gledaš? - Dobro onda.
Zajedno. - Zajedno.
Kamenje.
Španci. - Su ispred nas.
Pogledaću onu kartu, ako je ono čega se bojim...
Pitam se zašto su je ostavili.
Ne diraj kartu.
Poznaju put, ali ja takođe vidim gde će najverovatnije da kampuju.
Džek!
Gebs, baš sam hteo da te izbavim iz zatvora.
Ukrao si moju kartu.
U redu, najbolje bi bilo početi.
Sirene.
Oprezno, ovi bazeni su duboki.
Ako pobegne, sve je izgubljeno, Intendantu.
Gledaj.
Gledaj!
Pribijene na kolac da umru, suve na suncu.
Samo napola u vodi, nedovoljno da požive,
ali taman dovoljno da umiranje bude sporo.
Razmisli, tvoj narod ubijen, zbog njihovih suza.
Sireno, zar nećeš zaplakati?
Svi umiru pa čak i ti, i to uskoro kako čujem.
Slušaj.
Slušaj, zar ne čuješ jauke svojih sestara?
Zar ih ne čuješ?
Potrebna nam je samo jedna suza.
Gnusno stvorenje. - Odsecite joj prste, jedan po jedan.
-Ugušite je. -Isecite suze iz očiju.
Gde je vaš glas u ovome?
Možda će se predomisliti, kad sunce izađe.
Da, goreće, ne mogu da čekam sunce.
Možda bi trebali da zapalimo vatru. - Ne. -Ne izazivaj me kleriče.
Nećete je mučiti. - Treba nam samo jedna suza.
Odraću svaku ljusku sa njenog tela, jednu po jednu ako poželim.
Ako ti to smeta, idi pa se moli.
Pogrešio sam, ne može svaka duša biti spasena, tvoja ne može.
Pogledajte gospodo, čovek formalno od vere.
To gnusno stvorenje, kako je nazivaš, vredi stotinu takvih kao ti.
Stalo ti je do nje?
Sviđa ti se.
Ne poriči ono što mi je očima jasno.
Pitanje je...
Sviđaš li se ti njoj.
Tako mi Boga, sviđaš, imamo sreće.
Izvabi suzu, ili gledaj smrti ove jadne duše.
Sireno, ako može suza, bio bih zahvalan.
Tuga da, ali nema žalosti, još.
Ne od tvoje ruke oče! - Vreme i plima nikog ne čekaju, Intendantu.
Svega mi, sirene su čvrste, sve.
Svežite je, kao i ostale.
I rešite se ovog.
Uverena si? - Da.
Ja sam žena, i ona je.
Šta smeraš Džek, udružuješ se sa Barbosom?
Postoji devojka, ženska, suprotnog pola.
A kad ne postoji?
Možda bih trebao reći devojka.
Spasavaš devojku? To je prvi put.
Da, ali možda sam navedenoj
devojci naneo određeno zlo, pre mnogo meseci.
Ispljuni.
Gebs, ovo je žena iz Sevilje.
Pretvarao si se da je voliš, a zatim je ostavio i slomio joj srce.
Još gore, možda sam imao, kratko, da znaš...
Komešanja. - Komešanja?
Komešanja. - Misliš poput osećanja?
Ne, ne, ne sasvim osećanja, više kao...
U redu, osećanja, proklet bio. - A ipak si je ostavio.
To je podlo.
Hvala ti.
Potaja umesto sile, ja ću preuzeti na račun tvog, stanja.
Nemaš termite, zar ne?
Cenim tvoju zabrinutost Džek, svejedno pravio bi ti društvo.
Ostanite ovde poručniče, čekajte moj znak.
Tamo, onaj, on bi bio vođa.
Upamti njegov šator jer tamo bi...
Ne, čekaj, pobogu...
To bi oni bili, tamo.
Mač ti čudno miriše.
Da, otrov, od iznutrica otrovnih žaba krastača.
Samo ogrebotina i mrtav si za nekoliko minuta.
Bi li mogao da ga uperiš u drugom pravcu? Ne volim žabe krastače.
Šta to radiš? - Planiram put za beg.
Zar ne radiš tako?
Da, ili ponekad jednostavno improvizujem.
Šta sada?
Izšetaćemo mirno i polako, kao da smo odavde.
Žao mi je Sireno.
Filipe, živ si? - Da.
Došao si po mene.
Zašto?
Drukčija si, zar ne?
Ne znaš za dobrotu, saosećanje.
Suze tuge, nikada. Sirene su prečvrste za to.
Suze radosti...
Kažu da one budu ionako potentnije.
Dajem ti reč, nisam sudelovao u ovom.
Pusti je, sada ti ne treba. - Da je pustim?
Ne. Učvrstite joj spone, ostavljamo je sa njenima.
Kako ide onaj put za beg? - Evo ti prilike za improvizaciju.
Pokušavam, možda oslobodim ruku.
Imaš nož, jako dobro.
Još bolje.
Hoću i ja jednu takvu.
Za osvetu, slatku i čistu.
Osvetu.
Ne, ne, Hektore.
Da si želeo putire, rekao bi da su nestali.
Ionako si lagao, za Crnobradog.
Gusar kralja Džordža, perika...
Jeftina teatarska fasada, ne nasedam.
Nisi bio tamo one noći. - Kad je Biser izgubljen?
Otet, ne izgubljen.
Bili smo kod obale Hispanjole kad smo napadnuti.
Bez provokacije, upozorenja ili ponude pregovora.
Zasuti smo topovskom paljbom.
A tada se more pod Biserom počelo komešati.
Biser se bacao i trzao, divlje.
Svaka daska, šipka, svaka greda odjednom je počela da škripi.
Trup je oživeo.
Naš brod se okrenuo protiv nas.
Petljajući moju posadu, motajući se oko njih poput zmija.
I oko moje noge.
Ali ruke su mi bile slobodne a mač u njima.
Ja sam gospodar mog broda, ne Crnobradi.
Ja sam gospodar moje sudbine, ne Crnobradi.
Uradio sam što sam morao.
Preživeo sam.
Dakle, ne zanima te izvor?
Nije me briga za kralja Džordža ili
priče iz koliba koje daju nadu zalečenja uda.
Ali dao bih levu ruku za priliku protiv Crnobradog.
A ne desnu? - Potrebna mi je dobra ruka
kako bi zario otrovnu oštricu kroz njegovo srce.
Pobrinuću se da dobiješ tu priliku, druže.
Zatvorenik beži.
Beži! Nađite ga!
Ne pucajte, želim ga živog!
Pretpostavio sam da je to signal.
Pripremite se za pokret! - Neprijatelj će uskoro biti tu!
Nema potrebe. Hoćemo li da popijemo?
Pićemo na izvoru.
Kako to da se nikad ne možemo sresti a da ne uperiš nešto u mene?
Doneo si putire Sperou?
Vidim da si poveo prijatelja. - Jesam.
A jednonogi čovek je u blizini?
Da.
Sada, pre nego ih predam, imam jedan ili dva uslova. -Kaži.
Prvo, želim kompas nazad, ne to je drugo.
Prvo, daj reč da nećeš da naudiš Enđeliki.
Ne zaklinjem se takvima kao ti Sperou,
ali ništa mi ne smeta da priznam da nikad nije bila u opasnosti.
Drugo onda, prijašnje prvo, uzeću svoj kompas nazad.
Molim te, zaslužujem ga, imaš li pojma koliko
je teško bilo uhvatiti to prljavo prase?
Ne veliko, već ovo četvero-nožno.
Hvala, i treće, g. Bradi.
Postoje trenuci, ne česti, kada se setim svojih gnusnih nedela.
Glavni među njima, sećam se kako sam se loše
ophodio prema g. Gebsu, mom vernom prvom oficiru.
Sad kad već spominješ... - Ostavio sam ga da trune u zatvoru.
Nije me bilo briga, i dalje nije, ali
poenta je, moraš da ga pustiš da slobodno ide.
Je li to sve? - Mislim, da jeste.
Brzo, ili prase beži i srećno sa vraćanjem putira.
Džek, ako ti je svejedno, ja bih... - Dogovoreno!
Oslobodi svinju.
Možda ako vam ne smeta, mogao bih kaskati za vama...
Ovo će te odvesti u slobodu druže.
Zakleo bih se da je negde ovde.
Ne smemo da stanemo.
Kraj puta. - Kraj puta?
Kraj puta.
Džek, počinjem da mislim da ne znaš gde ideš.
Nije stvar u odredištu koliko u putovanju, tako kažu.
Putire, ako bi hteli.
Odmaknite se.
Džek, jesi li ikad stvarno,
video svojim očima,
izvor mladosti?
Oprosti, možeš li da ponoviš pitanje, molim te?
Intendantu.
Čekaj, čekaj!
Voda života.
Majstore Skram.
Biste li?
Tako predivno.
Sperou, ja ću prvi da okusim tu vodu!
Oče...
Jednonogi čovek?
Doveo si ga ovamo? - Zar bih ja to uradio?
Edvard Tič!
Zbog zločina na otvorenom moru,
sa dozvolom datom mi od Njegove Visosti kralja,
i poprilične količine ličnog zadovoljstva,
proglašavam te: podpadaš pod nadležnost suda,
i svojim zatvorenikom.
Sav drhtim, je li to to?
Ti zločini uključuju ali nisu ograničeni na,
piratstvo, veleizdaju, ubistvo, mučenje najopakije naravi,
uključujući i brutalnu otimačinu jedne korisne dlakave desne noge.
Ti, usuđuješ se da se suočiš sa ovim mačem?
Ovoliko daleko od tvog broda, da.
To bi bio hladni dah sudbine koji osećam na potiljku,
ali imaću jednu poslednju bitku, tako mi Boga.
Pobijte ih sve!
Čekajte malo!
Samo moram nešto da razumem.
Vi ćete se boriti protiv njih, oni protiv vas,
sve zbog toga što on želi ubiti njega?
Gde je tu smisao?
Tačno. Ja kažem, neka se bore međusobno,
a mi ćemo se zavaliti, gledati, popiti piće, baciti opklade.
Pobijte ih! - Bez milosti!
Miči se sa mene!
Skram, putiri!
I suza! Za mnom!
Predaj je, suzu, dobro momče.
Više se bojim nje nego tebe.
Predaj je, dobro momče.
Putire, ako bi htela.
Žao mi je Džek, rekla sam ti da su mi potrebne godine,
a sad će tvoje biti dovoljne.
Skrame!
Sirena.
Bože, nećeš je uzeti.
Ako si je uzeo, vrati je.
Vrati je.
Molim te vrati je.
Očekivao sam od sudbine više borbe!
Neću taj osmeh na tvom licu dok te obaram!
Osvrni se, Edvarde Tič.
Ova zemlja je ovim zauvek zauzeta, u veličanstveno
ime Njegove Visosti, kralja Džordža...
Neka neko zabeleži hrabrost tog čoveka.
Senjorita, putire, molim.
Samo Bog može dati večni život, a ne ova paganska voda.
Ljudi, uništite ovaj grešni hram!
Izvor!
Budala si, na ovom mestu tražiš ono što samo vera može da da.
Vera! U veri je dovoljno svetla za vid, ali i dovoljno tame za slepilo.
Koji je ovo đavo?
Za Biser. - Šta si to uradio?
Enđelika, nemoj otrovana je!
Nisam takva budala da bi se suočio sa Crnobradim
bez malo "otrovne" prednosti.
Džek...
Prisvajam Crnobradov brod i
posadu, a ovaj mač kao naknadu za uzeti ud!
Nemoj proćerdati moju suzu.
Popi ovo, u njemu je suza, ti moraš piti iz drugog.
Ne. -Ne mogu da vas oboje spasim, jedno se mora žrtvovati.
Ti ga uzmi oče, za svoju dušu.
Kapetane Tič, ona umire. Moraš da spasiš ćerku.
Ovaj uzima život, u ovome je suza i daje život?
Tako je, požuri.
Enđelika, spasi me dete moje.
Nemoj...
Volim te oče.
Čekaj malo.
Zapravo, možda je bilo obrnuto.
U ovom je bila suza, u drugom ono ostalo.
Varalice! Đavole!
Oče!
Gade! Kako si mogao?!
Otac te spasio, možda mu je duša sad iskupljena.
Povređen si.
Samo telo.
Um mi je spokojan, zbog tebe.
Mene? - Da.
Bio sam izgubljen.
Vetar, plime...
Oblikuju čovekovu sudbinu.
Ali za mene, samo ti.
Filipe mogu da te spasim,
samo moraš da tražiš.
Tražim samo jedno. - Šta to?
Oproštaj.
Da nije bilo mene, ne bi te uhvatili.
Traži.
Oprosti mi.
Mrzim te. - Čoveka koji te spasio?
Godine koje imam, ukradene od sopstvenog oca.
Samo sam pomogao Crnobradom u onom što bi svaki otac treba da radi.
Okrutan si, i neupućen.
Jedan pištolj, jedan hitac.
Da se ubijem pre nego umrem od gladi?!
Ne mogu da ti verujem srce, osim toga, ovo je trgovački put...
Možeš da daš signal brodu u prolasku.
Ili možeš jednostavno da zagrizeš metak, kako reče.
Kako ću da se oslobodim veza?
Oslobodila si se pre pola sata i čekala pravi trenutak za napad.
Priznaj Džek, još me voliš.
Kad bi imala sestru i psa,
izabrao bih psa.
Blago! Postoji kovčeg sa
draguljima, koji mogu da vladaju vetrom i plimom!
Izmišljaš. - Čekaj.
Trudna sam, tvoje je.
Ne sećam se da smo ikad... - Bio si pijan!
Zapravo nikad nisam bio toliko pijan. -Čekaj.
Nešto ti želim reći, nešto što želim reći otkad smo se upoznali.
Pa hajde.
Volim te.
I ja.
Uvek sam, uvek ću.
Moram da idem. - Džek!
Ovo nije gotovo!
Džek!
Osveta je moja. Queen Anne's Revenge
Gospodine.
Našli smo ovo u potpalublju.
Sve ruke! Lovite vetar! Uzmite posao đavolje bubašvabe!
Kruna mi je dobro poslužila!
Ali sada, bogova mi mora i neba,
pravac u Tortugu!
Gebs ti prljavi pijani školjkašu, uspeo si!
I verujem da smo uspeli profitirati od našeg zajedničkog poduhvata?
Napasi oči.
Kompas me vodio pravo i istinito.
A šta je bilo sa Crnobradovim ljudima koji su čuvali brod?
Primenio sam isti manevar koji smo usavršili u Novoj Gvineji.
Šteta je ostaviti celu flotu.
Prava šteta.
Mrzim tog majmuna. -Dakle Biser imaš, nemaš pojma kako ga izvaditi?
Trebaće nam samostrel, peščani sat, tri koze,
jedan od nas mora da nauči da svira trubu, dok drugi ide ovako.
Znam čoveka koji ima kozu. - Dobro, ja mogu ovo.
Džek, moram da te pitam. Imao si putire, vodu, suzu...
Mogao si da živiš, možda večno.
Izvor te zaista isprobava Gebs, ali bolje je da ne znaš
koji trenutak ti je možda poslednji.
Svaki mišić tvog celog bića živi zbog bezgranične tajne svega.
A ko kaže da neću živeti večno?
Otkrivač izvora mladosti.
Ne moram ni reći to, Gebs.
Život pirata je za mene.
Shvataš?