"Futott a vonat végéig és nézte, hogy az elöbb még oly hatalmas alakja
miként zsugorodik össze, de szívében a férfi látványa egyre csak nött és nött."
1974. június 21.
Ricardo Morales utoljára reggelizett Liliana Colottoval.
Élete végéig emlékezik majd minden apró részletre.
Az elsö közös szabadság tervezésére,
a citromos teára, a szokásos nagy halom cukorral,
a kinzó köhögése ellen.
A friss dzsemre, amit utoljára evett.
A virágokra a hálóingén,
és különösen pedig a mosolyára.
Arra a bizonyos mosolyára. Mikor arca bal oldalán,
megcsillant a kelő nap sugara.
Kélek, ne...
Kélek, kérlek...
"Félek"
Kitárultak a mennyország kapui. És kilépett rajtuk egy angyal.
- Esposito... - Hé, bébi.
Nézd csak, mit hozott be a cica.
Hogy van, ügyész úr?
És maga, hadnagy? Benn a fönök?
- Menjen csak be, méltóságod. - Köszönöm, atyám.
Jól néz ki, kipihentnek látszik.
Milyen elcseszett hülye!
Mindenki magából indul ki.
Kitárultak a kapuk.
Méltóságos asszonyom.
Milyen meglepetés.
- Szabad? - Mi szél hozott erre?
Csak beszélgetni szerettem volna. Elfoglalt vagy?
Készülök a meghallgatásra. Túlzottan is. Kávét?
Azt kérdem magamtól, hogy vajon
nem a nyugdíj tett-e ilyen jót az egészségednek. Mariano.
Igen, asszonyom.
Hozasson nekünk két olyan jó nagy kávét a kávéházból.
A tanúvallomást gépelem.
Tanúvallomást? Üdvözölje Benjamin Esposito urat,
nemrég visszavonult királyi diszdoktorunkat,
régi barátunkat.
Mariano, a tavaszi-nyári gyakornokunk.
Nem rossz, ugye?
Hé, hozzon egy pár aprósüteményt is és jó sok cukrot.
Sok habbal kérem.
Rendben, nem érzed jól magad.
Mi a bajod, már megint?
Az öregség?
Jó sok habot az úrnak, mert problémái vannak a korával.
- Igen, asszonyom. - Várj csak. Fontos?
Nem.
Hagyd nyitva az ajtót, fiam. Gyere és ülj le.
Mit tudsz te a regényírásról?
Egész életemen keresztül írtam. Nézd meg az irattárat.
A dossziékat.
És a te dossziéd hány oldalból áll majd?
Van egyáltalán borítója?
Jól jönne egy kis biztatás.
Mit csináljak? Tegyek úgy, mint akit kényszerböl nyugdíjaztak?
Nekem ki akar segíteni? Nekem ki szolgálja fel a kávét?
Írni akarok, és?
A Morales ügyröl akarok írni.
Nem tudom, miért.
Csak úgy eszembe jutott.
Valójában soha nem beszéltünk erröl. De miért?
A kézírásod egyszerüen pocsék, olvashatatlan,
Várj, nézd.
A legnagyobb gondom, hogy ötvenszer belekezdtem már,
de az ötödik sornál egyszer sem jutottam elöbbre.
Ha ilyen tempóval haladok, az egész nyugdíjamat
spirális füzetre költöm.
Gyere ide, segíts.
Hagyd, majd én.
Nem tudom...
Egy mázsát nyom..
Alig hiszem el. A jó öreg Olivetti.
A lomtárban találtam. Azt hiszem, száz éves is lehet már.
Megcsinálták az "A"- t?
Az "A" csak a buziknak kell.
Nesze, te vén dinoszaurusz. Rakd csak össze.
Kifogytam a kifogásokból.
Írnom kell.
De mivel kezdjem?
Azzal, amire a legjobban emlékszel.
Több, mint húsz éve történt, mire emlékszel a leggyakrabban?
Ez az a kép, amivel kezdened kellene.
Oké, fiúk. Egy kis figyelmet kérek.
Bemutatom az új fönöküket. Most doktorált a Harvardon.
Irene Menendez Hastings kisasszony.
Hastings.
Hastingsnek ejtjük. Skót.
Bocsánat.
Hastings.
Az új tisztviselö.
A helyettese, Benjamin Esposito.
Az igazság az, hogy én a Cornellre és nem a Harvardra jártam.
Pablo Sandoval, helyettes tisztviselö,
legalázatosabb szolgája.
Hé.
Itt vagy?
Igen.
Nem, én csak...
Sok mindenre emlékszem a kezdetekröl,
de nem tudom, hogy
mindannak van-e egyáltalán valami köze a történethez.
Akkor írd meg az elejét és ne arra alapozd a folytatást.
- Véradó állomás. Jó reggelt. - Esposito úr.
- Rossz számot hívott. - Ez már a huszonötödik hívása. A gyilkos.
18. bíróság. Most te jössz.
Azt mondták, megeröszakolta és megölte.
18. bíróság
Jó reggelt.
Helló, jóemberek.
Jó reggelt.
Hölgyem, meghaltak ma reggelre a szentek?
- Miért? - Mivel most sétált be az ajtón egy gyászruhás angyal.
Ó, nem. A titok nyitja, hogy nekünk, angyaloknak
2,5 kilóval kevesebbnek kell látszanunk a valóságnál.
- Megkaphatnám a Chavez aktát? - Természetesen.
Sima modorú gazember.
Miért?
Ahogy belép az ajtón, azonnal kész vagy a bókolásra. Hogy csinálod?
Nos békának vagyok öltözve, de én vagyok a tündérszép királyfi.
- Esposito úr. - Tessék.
Romano ügyész úr azt mondta, most mi jövünk.
Dr. Romano ügyvész úr?
Mondd meg neki, Exposito serif mindjárt lesöpri a pályáról.
- Rendben. - Mindjárt jövök.
Három órán át azon gondolkodom, mit is mondjak neki.
Ö meg kinyítja az ajtót és... Elfejtek mindent.
Nekem könnyebb a helyzetem, mert én nem vagyok szerelmes.
Én sem, hülye gyerek Folytasd.
Told át erre az oldalra az aktákat. Mind.
Elég egyszerü.
Romano, mit mondtál, a rendörség? Most te jössz.
Váltogatunk. Van egy másik ügyünk is. Mi a baj?
Rablás a kis üzletben, okos tojás. Váltogatjuk a hasonló ügyeket.
Kérdezd csak meg Fortuna bírót.
Nekem megoldásra és nem két problémára van szükségem.
Mi abban a probléma, ha konzultálsz velem?
Semmi. Csak furcsán néz ki, hogy
triviális hülyeséggel kellemetlenkedem, mikor ezt magunk is tudjuk kezelni.
Beszéljünk egyenesen, most te jössz. És igyekezz, különben elalszol, mielött
a büntény helyszínére érsz.
Mi van, Baez?
Még mindig itt. És te?
Belefáradtam a boldogságba.
- Boldognak nézel ki. - Mint a kutya, amelyik hetet kölykedzett.
Imádom, ha ez az infantilis elküld, hogy nézzek meg egy halott lányt.
Nem számítanak az infantilisek.
Halkabban, nehogy valamelyik meghallja.
Élni és élni hagyni. Haszontalanok, de ártalmatlanok.
- Hogy van, felügyelö? - Éppen magáról beszélgettünk.
Mert léteznek olyan infantilisok, akik azt hiszik, hogy zseniálisak.
Mindent összeszarnak és a seggüket másokkal töröltetik ki.
Ilyenböl nem csak, hogy egyet, hanem mindjárt kettöt is ismerek.
A bíró és a haverom a 18.bíróságon, mndketten ilyenek.
Buzik és hülyék is.
Ö következett, ezért megkértem, mondja meg a bírónak..
Mondja meg neki, hogy semmi közöm a...
Liliana Colotto,
23 éves, tanítónö.
Nemrég ment hozzá
Ricardo Morales
banktisztviselőhöz.
Az idös hölgy említést tett
két építömunkásról, akik a 3. szám alatti ház teraszán dolgoztak.
De két napig nem mutatkoztak, mert esett az eső.
- Biztos nem látta öket? - Azt mondta, nem.
Beszélek a férjével.
- Még találkozunk, Esposito. - Elkisérlek.
Jó napot.
Ricardo Morales?
- Ricardo Morales? - Igen, az vagyok.
Baez felügyelö, szövetségi rendörség.
Van másnak is kulcsa a lakáshoz?
Látott az elmúlt napokban szokatlan idegeneket a környéken?
A szomszéd szerint maga minden nap hazajár ebédelni.
Nem esik útba, ugye? De akkor mi ennek az oka?
Bocsánat, nem értettem.
Ez a szokásunk, így alakítottuk ki.
Együtt szoktuk nézni a "Három komikus"- t.
Nagyokat nevetett.
Igen tetszett neki.
Sajnos, el kell kisérnie a hullaházba.
Kérem, segítsen. Tudom, ez igen kellemetlen
formalitás.
Morales lassan elkezdhetne elmélkedni a jövöjéröl.
Gyorsan rájöhet, semmi kétség afelöl, hogy semmi jövöje.
Mi a fene lelte ezt az írógépet?
Meg tudnál kérlek szabadítani töle? Nem tudom viselni.
- Nem kell ez már senkinek. - Tüntesd el, ne is lássam.
Oké, Benja. Lássuk, ez tetszik-e?
"E nyilatkozattal,
alulírott, Raimundo Fortuna Lacalle, büntetöbíró
magamat elmebajosnak és
funkcióm ellátására teljes mértékben alkalmatlannak minösítem.
Ez rossz így.
Ez így nem jó. Add csak ide.
Így kellene.
"A Polgári törvénykönyv 141.,
142. és 143. szakaszára hivatkozással,
KINYILATKOZTATOM - csupa nagy betüvel-
hogy Raimundo Fortuna Lacalle
mentálisan beteg, jogi minősítéssel, elmebeteg,
krónikus deliriumban szenved,
ezért egyáltalán nem képes közszolgálati funkciói ellátására."
Hogy állunk, kisasszony?
Jó csomó aláírásra van szükség.
Igen. A Nicolosi üggyel vagyunk elfoglalva.
Nem nagy ügy, méltóságos uram.
Tanúvallomások, semmi több.
Nagyon jó.
Bocsánat, egy példány kimaradt, méltóságos uram.
Nagyon köszönöm.
Üdvözlöm, méltóságos úr!
- Hogy vagy? - Jól, és te?
- Nagyszerüen. - Benjamin. Pablo.
- Hölgyem. - Üdvözlöm.
Benjamin, annak igazolására, hogy a 18. bíróság jóhiszemüen jár el,
emlékszel, a minap mennyire el voltál keseredve, hogy megkaptad azt az ügyet?
Nos, közben megoldódott.
A 3. szám alatt dolgozó két munkás
örizetbevételét elrendelte a 25. bíróság.
Ha van módod rá, nézd
és hallgasd meg öket. - Várj csak.
- Milyen munkások? - A nevük...
Jacinto Caceres, bolíviai,
35 éves. Juan Roble pedig 34.
Ö legalább argentin.
Tele vagyunk, Romano.
Ha vállalja, a 18. bíróságnak adom az összes nehéz ügyet.
- Nem jó hír. - Kérem, uram.
Mindig szívesen segítek.
Esposito, hogy van?
Romano figyelmeztette, hogy jövök?
Igen. Már megírtam a jelentést.
A fickókat csak holnap kapja meg.
- Aláírták a vallomásukat. - Hadd nézzem meg öket.
- Legkésöbb hétfön. - Engedjen be.
Sicora örmesternek engedélyeznie kell.
Sicora most éppen arra készül, hogy alaposan ráfizessen.
Csatlakozni akar hozzá? Menjen csak elöre.
Kettöt, egy csapásra.
Nos?
Maga Caceres?
No, én Robles vagyok.
Ö a Caceres.
Caceres.
Ne féljen.
Rohadt szemét!
Beteg állat.
Két ártatlant tartóztattatok le. Két senkit.
- A közelben sem jártak! - Engedjétek szabadon öket!
Mi közöm ehhez?
Te adtál utasítást arra, hogy verjék ki belölük. Tudod, hogy most mit teszek?
Írásos panaszt adok be! Majd meglátjuk,
ki védi meg a seggedet ez alkalommal!
- Bazd meg a panaszodat! - Ne félj,
még ráfizetsz.
Akadékoskodni két tetves fekete miatt!
Majd meglátod, ha végeztem.
- Lazíts! - Inkább nézegesd az álláshirdetéseket az újságban.
Be ne merd ide tenni mégegyszer a lábad!
Hagyd!
Fogalma sincs arról, hogy kivel baszakodik Fogalma sincs.
Benjamin.
- Benjamin. - Nyugi.
Panaszos beadványt készítek Visszajövök.
- Részemröl rendben. - Mindjárt jövök.
Ne aggódj, mindjárt jövök.
- Látta Sandovalt? - Elment.
- Hová? - Le a Talacahuanoba.
Hogy képes védeni ezt a demagógot, az elnöküket?
Jól figyelj, bajba kerülhetsz.
Figyelem, mindenki figyeljen egy pillanatra, kérem.
A Legfelsöbb Bíróság elnöke, Benjamin Esposito úr lépett a terembe.
Üdvözöljük, méltóságodat.
- Mennyi pénzed van? - Egy fillérem sincs.
Kifizetem a saját italom. Úgy is tudod.
Ezen túl, még korán is van. Mi a nagy helyzet?
Fizetek.
- Nem, nem. - Fogadd el.
- Van nekem is pénzem. - Már kifizettem a tiédet is.
Jó. Ebben az esetben,
Esposito úr fizethetne mindenkinek egy kört.
- Köszönöm. - Nem, nem.
El a kezekkel. Itt nem vagy a fönököm.
Ne járass le a barátaim elött.
Soha többé nem fogadom el a pénzed. Mit kavarsz?
Rendben. Menjünk. Nyugi, minden rendben.
Akkor megyünk.
- Akkor megyek. - Majd késöbb találkozunk.
Akkor ennyi. Viszlát.
- A zakóm. - Itt van.
- Viszlát, Emilio. - Viszlát.
Maga te az ö felesége vagy és ez pedig az ö otthona.
Miért ilyen késön hoztad haza? Soha nem tudom, merre jár.
Hajnal van. Meg kellene köszönnöd.
Itt is hagyhatom, így. Az a te bajod.
Az én bajom?
- Ilyen állapotban hozod haza. - Azt hiszed, az én hibám?
- Ki az? - Benjamin Esposito.
- Kicsoda? - A bíróságról, emlékszel?
Csinos volt, nem?
Nagyon.
Sajnálom, ahogy azokkal a fickók viselkedtek
Ki kéne azonnal rúgni öket.
Törvényszéki vizsgálatot kell indítani
a beadvány alapján, amit említettem.
Nem, figyeljen. Inkább jobban meg kellene ismernie öt.
Ez a másik album.
Egész nap csak a képeit nézegetem.
Tudom, tagadásban vagyok, de
segít a továbblépésben, míg megtaláljuk az igazi tettest.
Ez ö, a diplomaosztón.
Aztán eljött Chivilcoyból és a nagynénjével ide költözött.
Almagroban dolgozott egy iskolában.
És ott is találkoztunk.
A számláit mindig nálunk, a Nemzeti Bankban intézte.
Nem is tudom, honnan szedtem a bátorságot, hogy
megszólitottam ezt a gyönyörü lányt.
Áruljon el valamit!
Ha elkapjuk azt a fickót,
mire számíthat?
Erőszakos nemi közösülés és gyilkosság. Életfogytiglant kap.
Nincs halálbüntetés.
Nem értek egyet a halálbüntetéssel.
Én sem. Azt hiszem, a maga számára
ez megtorlást jelentene.
Megtorlást?
A tettest is megerőszakolnák és halálra vernék?
Nem, injekciót kapna és szépen elaludna. Ez így nem fair.
Szívesen cserélnék vele.
Ezek itt 17, vagy 18 éves korában készültek
Ez a tavaszi pikniken,
Chivilcoyban. Járt már Chivilcoyban?
- Nem. - Én igen.
ELvitt magával. Meglátogattuk a rokonait.
Nem. Nem.
Hagyjuk a tettest megöregedni.
Éljünk teljes életet, vagy semmilyent sem.
Talált valamit?
Nem, semmit.
Voltak fivérei?
Nem, miért?
- És ez kicsoda, tudja? - Hadd nézzem csak.
- Sok képen látható. Rá néz. - Én mutattam meg Lilianának ezt a módszert.
Mert elszállnak az évek és mindent elfelejtjük.
- Ki ez a képen? - Igaz is.
Laporta, Rodriguez, Cardoso, Simoni...
Itt, ez az. Gomez.
Isidoro Gomez.
Nos?
Mindig azt hittem, hülyeség ez a fényképézgetés.
Igen, de most azt hiszem,
az a különleges tekintet a szemében.
Az a kulcs.
Ez a gyerek erre a nöre
imádattal bámult.
A szeme...
magától beszél.
Persze hülye is.
Nem szabadna elárulnia magát.
Néha jobb, ha sehova sem nézünk.
- Mi? - Soha sem beszéltünk erröl az esetröl.
Mikor tért vissza Jujuyból?
'85-ben.
Miért?
Jobb, mint begóniát nevelgetni.
Miért?
Mert az életem több, mint 20 évig vakvágányon haladt.
Bíróságok, ügyek,
haverok, csínytevések,
házasság, számos...
affér...
Kisiklott az életem.
És most, hogy visszavonultam, nincs semmi, ami vakvágányra terelne.
Az egyik este ültem a bárba
és néztem magam,
ahogy egyedül vacsorázom...
és nem tetszettem magamnak.
Tudom, ez veled nem fordulhat elö.
Nem is kérem, hogy megértss. Csak hidd le.
És megpróbálom
megtalálni az okokat,
a momentumokat...
Minden, de minden Moraleshez vezet.
Olyan, mintha az életem...
- Vedd fel. - Ha Alfonso az, visszahívom.
- Vedd fel, várok. - Visszahívom.
Nem gond, beszélj vele.
Üdvözöllek.
Mindjárt végzek, idöben odaérek.
Kezdd el nélkülem, mindjárt indulok.
Halló!
Jó estét. Ott lakik Isidoro Gomez?
Igen.
Otthon van?
Nem, nem lakik már itt.
- Valóban? - Nem.
Elköltözött Buenos Airesbe.
- Buenos Airesbe? - Ki keresi?
Mendez tanácsnok úr megbízásából
hívom, állásról lenne szó.
Mennyi idöre ment Buenos Airesbe?
Egy hónapra, vagy egy kicsit többre.
Meg tudná mondani, hogy találhatnám meg? Tudja a címét?
Ez az állásajánlat elég sürgös.
Épitkezésen dolgozik.
Épitkezésen?
Igen, azt mondta...
Mintha...
Montevideo lett volna, Lanús közelében...
Nem emlékszem pontosan,
de...
Milyen állásról lenne szó?
Nos...
Olyanról, ami biztosan érdekelné.
Mendez tanácsnok úr ajánlotta és..
- Áruljon el valamit. - Igen?
Barátok voltak Liliana Colottoval?
Ó, Liliana Colotto...
Korábban szoktak találkozni.. Liliana idevalósi.
Miért?
Liliana a tanácsnoknál dolgozik.
És ö ajánlotta neki Gomez urat az állásra.
Tényleg, tényleg?
Örülni fog, ha megtudja.
Tényleg? Gondolja, hogy emlékezik még Lilianára?
Ó, persze.
Nagyon kedvelte azt a lányt.
De aztán elköltözött...
Buenos Airesbe és aztán soha többé nem látták egymást.
Halló!
Ha itt is lenne, rejtélyes. Schmuck.
- Képzeljük csak el, elveszíteni életünk szerelmét... - Nem ő tehette.
Ha befogtad volna a szádat és engem hívsz elöször..
Jó reggelt, Isidoro Gomez urat
keressük.
Mi történt? Kik maguk?
Mike Hammer, balfasz.
- Bejött dolgozni? - Nem.
Semmit sem tudunk róla.
Adja meg a címét.
Egy pillanat.
Fernandez! Fernandez!
Tudjuk, hogy Gomezt tegnap este telefonon keresték.
Bement a hálószobába és tíz perc múlva jött csak ki.
Kabáttal és börönddel a kezében.
Az építésvezetö szerint tartoznak neki egy hétre szóló fizetéssel,
de egy árva szó nélkül távozott.
Érdeklödhetek, ha akarja, felügyelö úr.
Én is láttam ugyanazt a fotót, amit te.
Fel kellett volna ismernem.
Felejtsd el, Esposito. Ez az ügy nagy semmi, csak felhajtás az egész.
Ha gondolod, elkészítem a Chivilcoynak szóló megkereséssel
kapcsolatos papírmunkát, hogy átkutassuk az idős nő házát
azokért a levelekért, amiket a fiú küldött neki, vagy nem.
és bla, bla, bla... Kérlek, Esposito.
Tiszta hülye vagy.
Semmi mást nem kell keresnünk, uram.
Elég volt a Romanoval folytatott kis Don Quijotés játékodból.
A szegény fickót áthelyezték a világ végére.
De az is lehet, hogy Chivilcoyban van, kérdezd meg öt magát.
Bárhogy is... a tábornok dönt, mit kell tenni.
Ó, igen.
Nem tudom, mit tegyek.
Morales minden nappal egyre rosszabb.
A gyilkos tudja, hogy a nyomában vagyunk.
A bíró kretén.
Meg akarom ölni Irenét,
és az egyetlen fickó, aki vigaszt nyújtana ezen a világon, az pedig
részeges, a rohadt tökkelütött.
Van egy kis elönyöm. Apró, de mégis elöny.
Huszonnyolcadika van, igaz?
A részeges dilis eddig még nem fizetett. A múlt hónapban
szintén ivott.
Így aztán, ha eljön a fizetés ideje, komoly dilemmával szembesül.
Vagy azt mondja, hogy nincs pénze, akkor lecsukják, vagy jól összeverik,
aztán ha hazamegy várja a veszekedés és a felesége úgy kirúgja, mint a huzat
vagy a fönökéhöz fordul, és az a tökfej történetesen éppen én vagyok, hogy
adjon neki egy kis elöleget.
De nem kap.
Bár tökfej a fönöke, de még nem teljesen az.
Fizet, most utoljára.
Cserébe azonban egy apró szívességet kér.
És ezt a részeges idióta nem tagadhatja meg.
Így van?
Pisálnom kell.
Tartsd vissza.
Az öreg hölgynek egy bizonyos pont után színt kell vallania.
Túl sok Napoleon és Perry Mason. Ez a te bajod.
De komolyan, csövelnem kell.
Rohadt.
Te átkozott.
Megijedtél a lépteimtöl?
Hogy megijedtem töled? Mit csinálsz te itt benn?
Azért jöttem, hogy segítsek.
Az a dolgod, hogy figyelj odakinn. Ha visszatér, ráfizetünk.
- Nem jön. - Honnan tudod?
A füszereshez ment és ott is marad egy jó darabig.
Nyugodj meg, az isten szerelmére.
Találtál már valamit?
Megtaláltam a leveleket.
Megtaláltam a leveleket, de nem... Gyere ide.
Cím nélküliek.
Hiányzik a borítékuk. Ezért nincs meg a cím sem.
- Ez a minap érkezett. - Tényleg?
A legutóbbi.
A szemetes! A boríték valószínü még a szemetesben van.
Nézd meg.
Nem, nincs meg.
- Semmi? - Semmi.
Alaposan átkutattad?
- Megpróbálod te is? - Hagyd abba.
Mi van?
Gyerünk, folytasd.
Mi van? Mi van?
Gyere ide. Nyugodj meg, mindjárt kiengedlek.
Várj, várj.
Akarod, hogy én vezessek?
Valószínü, hogy a kutya veszett volt. Nos véged, rövidesen meghalsz.
Miért nem figyeltél? Ha rájön, hogy betörtünk hozzá..
Benjamin, arra hogy a levelekért jöttünk
elöbb, vagy utóbb rájön.
Ez az amiért nem hoztuk el a leveleket.
Annál azért okosabbak voltunk, hogy elhozzuk a leveleket, nem?
És mi van, ha én elhoztam?
Mi van? Mi van?
Ha észreveszi, elmondja Gomeznek és a fickó azonnal eltünik.
- Nem látod be? - Nem.
Nem? Vak vagy!
Mert...
Majd meglátod, ha végül összerakom az egészet a dátumról.
Inkább egyedül dolgozom.
A francba...
Taktikai Forradalmi Parancsnokság, miben segíthetek?
Rossz számot hívott.
Semmi baj.
Semmi?
Vagy lemaradtam valamiröl.
Úgy tünik, a fickó tudta, hogy elolvassuk a leveleit.
Csak a neveket tudjuk.
Szar. Semmi kézzelfogható.
Nézd.
"Ne aggódj miattam.
Én inkább Manfredinire és nem Bavastrora hasonlítok."
Ezek Chivilcoyban laknak?
Nos, lássuk csak. A fenébe..
Spermabank, kölcsönzési részleg. Jó reggelt.
Nem, a spermabankkal beszél. Betét, vagy kivét?
- Esposito. Sandoval. - Rossz számot hívott.
Sandoval.
Fortuna bíró látni kíván benneteket.
Hall engem, ahogy most magához beszélek, ugye, Esposito?
Igen, uram.
Akkor tehát megállapítom, ha magának valamit mondok
és maga annak pontosan az ellenkezöjét tesz,
az nem azért történik, mert nem hallott tisztán.
Hanem azért, mert fittyet hány az utasításomra.
Így van, Esposito?
Nem teljesen, uram.
És, ha a chivilcoyi kollégám felhív
borzasztó mérgesen azt mondja, két alkalmazottam
betört egy szegény öreg hölgy házába,
akkor ez azt jelenti, amit én mondok egy kalap szart sem ér.
Nem tudom, hogy a kollégája honnan hallott ilyeneket.
Pontosan ezt mondtam én is neki, Esposito.
Hovatovább, a minap
a chivilcoyi
kollégám
a Franciso Savey csomópontnál,
a Schiaffino sarkán
egészen Chivilcoy város határa közelében egy fekete Peugeot parkolt.
Buenos Aires 133-809-es rendszámtáblával.
És a kollégám megkérte a szövetségi rendörséget,
nézzenek utána a jármünek.
Találja ki, kinek a nevére vették nyilvántartásba a kocsit?
Mondja, kinek a nevére?
Egy bizonyos Es...
Es-po...
Es-po-si...
...to?
És a szövetségi rendörség
azt is közölte, hol dolgozik.
És a bíró felhívott, hogy lássa, képes vagyok-e tisztázni a dolgot.
És az igazság az, Esposito, hogy nem tudtam.
Mivel már nem úgy tünik, hogy bíró lennék.
Inkább elsöosztályú, nyomorult kis idiótának látszom.
Mivel, ha azt mondom, A-ra van szükségem Z-t kapok.
Akár csak ez a szar írógép, amit kaptam.
Bocsánat, uram, de...
Azt hiszem, valami furcsa dolog történik itt.
Pontosan. Várjon, várjon.
Egy perc. Mert eddig még nem hallotta az egészet. Mindjárt mehet a dolgára,
és engem változatlanul rohadt idiótaként kezelhet.
De addig is jól figyeljen.
Abban a kisvárosban annyi azért kiderült,
hogy a két fickó nem Buenos Airesböl érkezett. De nem ám.
Az egyiket látták, hogy
a cipöfüzöjét köti, miközben papucscipöt viselt.
Aztán az is kiderült, hogy a másik szépen besétált a füszereshez
illendöen köszönt
kért egy üveg viszkit és azonnal inni kezdte, egyenesen az üvegböl.
Elmeséljem maguknak, hogy néztek ki?
Le kell tagadnunk, Benjamin.
"Nem én voltam, nem tudom..."
Ne is szólj hozzám többé. Soha többé.
- Tagadj le mindent. - Soha többé.
- Hölgyem, öszintén... - Takarodj, ne is lássalak.
Te is ellenünk vagy?
Irene, hozzád beszélek. Irene!
Nem csak, hogy ostoba húzás volt, de ráadásul még a hátam mögött is történt.
- Nem gondoltam, hogy... - Azt hiszed, azért vagyok itt, hogy hülyéskedjek?
Nem, én ilyet nem állítottam.
Nem is kell. Csak én mondhatok ilyet. Most pedig hozzuk egyenesbe.
Én vagyok a fönök, ti meg a beosztottak.
Tizenkét levél. 31 oldal, vékony papíron.
Öt foglalkozást említ. Kétszer építömunkást,
egyszer füszeresnél áruszállítót, további kettöt megnevezés nélkül.
Három szomszédot Buenos Airesben. Ezek Monte Grande, San Justo és Avellaneda.
Hat nevet:
Anido, Mesias, Oleniak,
Manfredini, Bavastro és Sanchez nevét.
Csak egyetlen utalást tesz nöre, Rosára, nyilvánvalóan a nagynénje.
Ennyi az egész, amink van A többi mit sem ér.
- Benjamin. - És ez sem ér semmit?
Kérlek.
Hagyd nyitva, nem magánjellegü a beszélgetésünk.
Beszéltem Fortunával.
Elmagyaráztam neki, hogy félkegyelmü vagy.
És bedobtam az ellenállhatatlan mosolyomat.
És megígértem, hogy felhívom a chivilcoyi bírót.
És, hogy elfelejtjük az egészet.
Nem tudom, hogyan köszönjem meg.
Csak azt kérem, hogy a jövöben tartózkodj az ilyen akcióktól.
Elmehetsz.
Egy kérdést, ha szabad. Milyen ellenállhatatlan mosolyról beszéltél?
Mert azt hiszem, én még nem láttam.
Persze, hogy nem. A barátomnak tartogatom, ahogy illik.
Hogyne.
Jó.
Nem akarom az idödet rabolni.
És kérem Liliana Colotto aktáját, hogy lepecsételjem és irattárba küldjem.
Az ügyet lezártuk.
Ezen éppen eljegyeznek. A gyerekek ma kinevetnek miatta.
Senki sem tart már eljegyzést.
És ez a gyerek? Hogy is hívják? Itt még egy évesnél is kisebb volt.
- Godoy. - Godoy.
- Larreta szerzett késöbb neki állást. - Tényleg.
- Emlékszel? - Igen.
Én ostoba, nem írtam rá a dátumot a képre.
Mikor volt az? Két, vagy három héttel Chivilcoy után.
Egy héttel utána. Pontosan emlékszem.
Egy héttel összecsapásunk után megjelentetek Alfonsoval,
vagy hogy hívták, és bejelentettétek az eljegyzéseteket.
Nézd Sandovalt, megpróbál komoly ábrázatot vágni.
Szegény Pablo.
Olyan furcsa. Még magamat sem ismerem meg.
Úgy nézek ki, mint a többiek.
Hol vagy?
Hogy néztél ki?
Nem tudom.
Egyenes, konzervatív
Becsontosodott.
- Strukturált. - Rugalmatlan.
Fiatal.
Fiatal, Benjamin. Fiatal voltam.
Te is az voltál. Most meg ösz a hajad.
És itt, nézd ott oldalt, mind olyan komolyak.
Más voltam.
A regényed biztos igen jól sikerül,
de nem nekem irod.
Elértél életed végére és vissza akarsz tekinteni.
De nem tudsz.
Nekem minden nap be kell mennem dolgozni.
És ezzel élek együtt. Nyilván már nem a nagybetüs igazságszolgáltatással,
csak egy kevéskével belöle.
És a nap végén haza kell mennem,
otthon vár a férjem,
a gyerekekkel, akiket imádok.
Egész életemben elöre tekintettem.
A hátrafelé nem tartozik a hatáskörömhöz.
Abban illetéktelennek tekintem magamat.
Micsoda ügy, Jézusom.
Soha nem fejezödik be.
Morales.
- Morales. - Üdvözöllek.
- Mi a helyzet? - És nálad?
- Esposito. - Természetesen. Hogy vagy?
Jól, és te?
Itt vagyok.
Tetszik az ingem?
Igen.
Mi a helyzet?
Ebben a hónapban kedden és csütörtökön jövök ide.
Mi?
Ide.
A hét többi napján máshol várok.
Havonta váltogatom.
Hátha esetleg erre jár.
Valószínüleg a városon kívül él, tudja, hogy a nagyvárosban könnyen elkapnák.
Lassan egy éve már, de el tudom képzelni,
hogy nem álltál le a nyomozással.
Nem. Nem.
Biztos azt hiszed, hogy megbolondultam.
Nem.
Ne aggódj miattam, kérlek.
Nem. Nem.
A legrosszabb az egészben, hogy kezdek felejteni.
Állandóan figyelmeztetnem kell magam arra, hogy emlékezzem rá.
Arra a napra, mikor meggyilkolták.
Liliana citromos teát készített nekem.
Egész éjjel köhögtem, azt mondta, a tea majd segít.
Ilyen hülyeségekre emlékszem.
Aztán elkezdek kételkedni azon, hogy
jól emlékezem-e, citromot, vagy mézet tett a teába. Aztán lassan...
nem tudom eldönteni, a történtekre, vagy az emlékeimre emlékezem.
Bocsánat.
Beszélnek kell veled.
Parancsolj.
Köszönöm.
Tegnap történt velem valami.
Nem aludtam egész éjjel, csak gondolkodtam.
Rólad gondolkodtam... Nézted te,
nézted te valaha is
a dolgokat más szemszögböl?
Találkozol valakivel.
És, ezen a másik személyen át kapsz segítséget saját életed megértéséhez.
- Folytasd. - Igen.
És úgy gondoltam,
"Beszélnem kell Irenevel."
Lehet, leszarsz... Bocsánat.
Lehet, megölsz, de...
Akkor is meg kell próbálnom.
Várj egy kicsit, becsukom az ajtót.
Sandoval, sok a dolgom. Majd felhívlak, ha ráérek.
Benjamín kérte, hogy jöjjek be.
Igen, azt reméltem, hogy hármasban beszélgetünk.
Bocsánat, asszonyom.
Tegnap a pályaudvaron belefutottam Moralesbe.
És tudod, mit csinált?
Eltört a kristálygömböm.
Minden nap kimegy az állomásra, hogy megtalálja a gyilkost.
Minden áldott nap, a bankban végzett munka után.
El sem tudom kézelni, milyen erös a szerelme.
Megható.
Mintha felesége halála után
számára megállt volna az idö.
Látnod kellene, a saját szemeddel.
A tiszta szerelem állapota.
El tudsz képzelni ilyen szerelmet?
Amihez nem ér fel a hétköznapok szürkesége?
Csak magadról beszélj, engem ez nem érint.
Úgy látjuk, a fickó
második esélyt is megérdemelne.
És nekem mi közöm ehhez?
Az ügyet régen lezártuk.
Elö kellene vennünk.
Azt kéred tölem, hogy semmisítsek meg egy hivatalos dokumentumot, amin
a bíró úréval együtt az én aláírásom is szerepel...
és hamisítsam meg a határozatot és a dátumot
hogy úgy tünjön, az ügyet még nem zártuk le?
- Brilliáns ötlet. Még nem... - Ne szórakozz velem.
Minden rendben?
Mondja csak!
Nem látott egy halom levelet az asztalomon?
Nem.
Sandoval?
Lement a Talcahuanoba.
Nem elég, hogy suttyomban jól be akarsz rúgni. Még a bizonyítékokat is ellopod.
Minden az ellenörzésem alatt áll.
Ha Irene átolvassa az aktát...
El a kezekkel. Meghülyültél?
- Visszamegyünk. - Ülj le egy pillanatra.
Ülj le és lazíts egy kicsit.
Tudom már, miért nem vagyunk képesek megtalálni.
Benjamin?
Mert hülyék vagyunk.
Nézd: "Tizenkét levél.
31 oldal. Öt munkahely..."
- Már olvastam ezt a részt. - Akkor mehetünk?
Várj egy kicsit. Eldurrant az agyam, nem tudom abba hagyni.
Egyre csak azt kérdezgetem magamtól, miért nem vagyunk képesek
megtalálni azt a fickót. Állandóan felszívódik. Hol lehet?
És elkezdtem gondolkodni a férfiakról.
Úgy általában. Nem csak erről a fickóról, hanem
a férfiakról, úgy általában.
"A" férfiröl.
A férfi mindent megtesz azért, hogy különbözzön másoktól.
De egy dolgot nem tudunk megváltoztatni.
Sem ö, sem te, senki sem. Végy például engem.
Fiatal vagyok,
jó munkám van, szeretö feleségem...
És ahogy mondani szoktad,
azzal pocsékolom el az életem, hogy fejest ugrom az ilyen ügyekbe.
Sokszor kérdezted már, "Miért is jársz te ide, Pablo?"
Tudod miért, Benjamin?
Mert ez a szenvedélyem.
Szeretek ide járni,
jól berúgni,
kiütni magam valakivel, aki egyébként leszar.
Szeretem.
Ahogy téged is szeretlek, Benjamin.
Hiába próbálod, nem tudod kiverni a fejedböl Irenet.
Majd meghal az örömtöl, hogy végre hozzámegy valakihez.
A fiókja tele esküvöi ruhás magazinnal.
Eljegyzést és partit is tartottak, meg mindent.
Te pedig...
Vársz a csodára, Benjamin.
Miért?
Gyere ide.
Mi újság, jegyzö úr?
- Hát, itt vagyok. - Hogy vagy?
A barátom, akiröl már beszéltem. Esposito, Andretta úr, a jegyzö.
Jegyzö és egyben a technikai tanácsadóm.
A névjegyem.
Kezdjük Gomez barátunk elsö levelével.
Rendben. Hagyd csak.
"Esküszöm, olyan csúnyán esett, hogy
hogy pocsékabbul néztem ki, mint Oleniak azon az estén."
- Jgyzö úr, kérem. - Juan Carlos Oleniak.
Elöször a Racing Academyban játszott '60-ban és '62-ben.
Aztán átigazolt az Argentino Juniorshoz, majd visszatért a Racinghez '63-ban.
A San Lorenzoval vívott összecsapás során
belökték az árokba, amiben pedig arccal a földre zuhant.
Piás volt.
Plato a beceneve. Az Academy az élete.
"Majd küldök érted valakit. Nagy csapatot hozunk össze.
Anido saját magában nem ugyanaz, mit Anido együtt a Mesiással."
Anido és Messiás, visszatérnek a klubhoz és '61-ben bajnokságot nyerek.
Anido és Messiás.
Blanco, Peano és Sacchi. Corbatta, Pizzuti,
Mansilla, Sosa és Belen.
"Ne aggódj miattam. Én inkább Manfredinire, mint
Bavastrora hasonlítok." Jegyzö úr?
Pedro Waldemar Manfredini.
A Racing bagóért vette meg és a végén
rendkívüli játékosként fejezte be a pályafutását. Hihetetlen.
Julio Bavastro, jobbszélső.
'62-'63-ban összesen két meccsen játszott, nem rúgott egyetlen gólt sem.
Idézet: "Nem akarom úgy végezni, mint Sanchez."
Kiröl beszél? Ki ez a Sanchez?
Csak Ataulfo Sanchez kapus lehet az.
Az örökös tartalék.
'57 és '61 között összesen csak 17 meccsen játszott.
Jegyzö úr, mit jelent számodra a Racing?
Szenvedélyt.
Még akkor is, ha kilenc éve nem nyert bajnokságot?
Ami szenvedély, az szenvedély.
És te hogy látod, Benjamin? A férfiak képesek
mindent megváltoztatni. Arcukat, otthonukat, családjukat,
barátnöjüket, vallásukat, istenüket.
De egy dolgot soha.
Nem képesek változtatni
a szenvedélyükön.
Csodálatos a mai este, hasonló mérközés vár ránk.
Huracán az Avellaneda's Racing Clubot fogadja a Tomas Duco Stadionban.
Ezen a ragyogó estén.
A Racing lejjebb csúszott a tabellán, és
könnyen elveszítheti végsö lehetöségét,
hogy versenyben maradhasson a bajnoki címért.
Jorgennál a labda. Indítja Brindisit.
Szép mozdulat. Lefejeli a labdát a bal oldalvonal mellé.
Szépen lerázza Housemant.
Mélyen középre beadja Nestor Escolanak.
Át Roberto Diazhoz. Diaz ballal lö...
Kapufa. Hihetetlen. Beindult a Huracán!
Látványos helyzet! A Racing majdnem gólt kapott.
Academy! Academy! Academy!
Tiszta örület. Káosz ez az egész.
Még nem ismered a focit. Légy egy kicsit türelmesebb.
Túl sokan vannak. Lehetetlen.
Nézd csak!
- Ott, odaát! - Hol?
- Ott! - Hol? Nem látom.
Bocsánat. Elnézést.
Isidoro Gomez.
- Sajnálom. - Gyerünk, menjünk.
- Mi baj van, Benjamin? - Teljesen belebetegedtem.
Közel egy hónapja tart. Már négy meccsen voltunk kinn.
Azt mondtam, légy türelmes.
A fenébe... Gomez! Álljon meg!
Álljon meg! Ne fusson el! Jöjjön vissza!
Állj!
Fiúk, gyerünk!
Benjamin, siess, kérlek!
Megláttam, aztán eltünt.
Hol van Baez?
Baez! Baez! Kirohant, nem láttad?
Hogy néz ki?
- Adtam fényképet róla! - Úgy értem, milyen magas?
Közepes magasságú, szikár... mit csinálnak? A végén még lelép!
Nem is értem, Benjamin. Még azt kérdi, hogy néz ki!
- Neki kellett volna itt lennie, nem nekünk! - De nem ismeri őt, csak mi!
- Mért nem adtál neki fényképet? - Menj a pokolba, te buzi!
Nem szarhatnék egyszer nyugodtan?
Nyitsd ki!
Egy francot! Foglalt!
Gyere már ki. Itt vannak már a zsaruk is. Semmi bajod nem történik.
Milyen rendörök? Hagyd már abba a baszakodást.
Pablo!
Bocsánat. Hogy állunk?
- Sandovalt várom. - Miért?
Én majd eljátszom a jófiút, aztán belép..
Majd késöbb elmesélem, rutinszerüen csináljuk.
Mindenki által ismert, ósdi trükk. Nem kérdezheted ki a bíró nélkül.
Az az igazság, hogy ki kell szednünk belöle, mielött még megérkezik.
Örizetes kihallgatása védö és bíró jelenléte nélkül?
Ordonez! Láttad Sandovalt?
- Nemrég ment el. - A fenében.
Nem fog összeállni. Mivel vádolod meg?
Mit gondolsz? Azt hiszed, olyan könnyü belekezdeni?
Bemutatni neki az áldozat képét? Nem túl nehéz.
Éppen ez az, amiért elöször meg kell puhítanunk.
És, ha nem ö követte el?
- Ne nézz így rám. - Eduardo!
- És, ha nem ö követte el? - Természetesen ö követte el.
- Igen, doktor úr? - Ne szólits doktor úrnak. Kerítsd elö Sandovalt.
- Menjek taxival? - Igen. Ne, ne.
Robertinohoz megy reggel.
Ne. Várj, Eduardo.
Mit csinálsz?
Bocsánat, bocsánat.
Ö az.
- Honnan tudod? - Nem tudom.
- Látod? - Nem tudom, honnan tudom, de tudom.
Honnan?
Gomez, Isidoro Nestor.
Személyazonosító szám:
10,740,925.
- Családi állapota? - Nös.
Lakcíme?
Mocoretá 2428, Isidro Casanova.
Melyik vonattal jár be a fövárosba?
Nem vonattal járok be. Hanem busszal.
Mi a probléma?
Mo...
core...
Pocsék ez az írógép.
Az "A" nem jó.
Várjon, egy pillanatra.
Miröl van itt szó?
Kérem, könyörgöm.
Belekeveredett a Liliana Colotto ügybe, eröszakos nemi közösülés és emberölés.
1974. június 21.- én történt.
Valójában magát gyanúsítjuk az elkövetéssel.
Vallomást szeretnék magától.
- Védöt rendelünk ki magának. - Várjon, várjon csak.
Liliana Colotto?
Úgy tudtam, visszatért Chivilcoyba.
Mi történt vele?
Mondja csak, Gomez.
Mit gondol, miért töltött három napot
rács mögött?
Fogalmam sincs. A meccsen voltam, és...
- Igen, felpattant és elkezdett rohanni. - Miért, maga mit tett volna?
Ha két örült kinézetü fickó hirtelen magára ugrik... Mi történt Lilianával?
Nézze, Gomez, ne...
Legalább úgy tudja, mint én. Megeröszakolta és megölte.
Lilianát? Komolyan mondja? Soha sem tennék ilyet. Több, mint egy éve
be sem tettem a lábamat Chivilcoyba. És ezt bizonyítani is tudom.
A gyilkosság után egy héttel kerestük magát
és eltünt. A szállásáról és a munkahelyéröl is.
Milyen szállásról? Soha nem hagytam el a szállásomat.
Gomez, ne játssza a hülyét.
- A piedrasi szállást. - Az egy éve történt!
Elköltöztem, mert sokba került.
- És a munkahely? - Jobbat találtam, ahol többet fizettek.
De mi köze ennek Lilianához?
Ismerem, amióta élek.
Gyerekkori barátom.
Nem találják Sandovalt.
- Micsoda? - Nem találják Sandovalt.
Rendben, hadd gondolkodjak...
Figyelj.
Fortuna bármelyik pillanatban betoppanhat. Kérlek, várd meg.
Kérlek, várd meg.
Igen, neked...
Lehet, hogy neked igazad van.
Kivánatosabb,...
sokkal praktikusabb lenne, ha... Lássuk csak, egy másodperc.
Nézze, Gomez.
Az ügyében illetékes bíró
mindjárt megérkezik. Megvárjuk.
Hölgyem?
Bocsánat, hogy félbeszakítom, helyettes, azaz doktor úr.
Tudom, hogy maga viszi az ügyet.
De...
Nem lehetett ez a gyerek.
Beszéljünk odakint.
Várjon egy percre. Nézzen csak rá.
Nem lehet, hogy ez a gyerek tette.
Nézzük csak a személyleírást.
A Colotto lány...
Na itt van. kb. 170-172 cm magas,
58 kg súlyú.
Nézze meg, mit tettek vele.
Sajnálom, Gomez.
De nem hiszem el.
Az amazon és ez a seggdugasz?
Ezen túl, csodaszép nö volt.
Kérem,
nézze meg az arcát.
Ezt a fajta szépséget nem mindenki kaphatja meg.
Férfi legyen a talpán, aki az ilyen nö meghódítására készül.
Így gondolja?
Azt hiszem...
Az ajtót nem törték be.
Ez azt jelenti, hogy az áldozat ismerte a gyilkosát.
Igen. De az ki van zárva, hogy ez a nö valaha is emlékezne
egy ilyen nyamvadt buzeránsra.
Kivéve persze, ha a nö prostituált.
Veled is csak pénzért csinálják.
Ki ez a nö?
Tartsd a mocskos pofád.
Nem, tisztességes lány volt. Erröl biztosíthatom.
Ebben egyetértek a gyerekkel.
Megcsalta a banktiszviselöt, ebben biztos vagyok. Fogadni mernék,
a szarva akkor volt, hogy csak nyitott tetejü kocsiba fért be.
Most mit vigyorogsz, te retardált?
Tanúvallomást tett a fickó a minap.
- Sandoval? - Igen. Fogadok, hogy ö volt.
Ö volt a szeretöje. Magas, jóképü, széles vállú.
Olyan férfi, aki képes tüzbe hozni a nöket.
Nézze meg a pofáját!
Fogadok, mikor a lány meglátta, arra gondolt,
"Jaj, ne, ez az az alak, aki minden fényképen olyan
nyálas pofát vág."
Nem igaz?
Igaz, vagy nem?
Elkaptalak, gazember.
Engedj el, de azonnal.
Elkaptalak.
Vezesse ki, kérem.
Megbolodultak emberek?
Maga bolondult meg.
Figyeljen, Benjamin.
"A jobb medencecsont sérülése
arra utal, hogy a gyilkos rendkívüli felsö testi erövel rendelkezett."
Nézd.
Pipaszár.
"A vaginán bekövetkezett sérülések mélysége arra enged következtetni,
hogy a gyilkos nagyon nagy méretü penisszel rendelkezik."
Nyilvánvaló, hogy nem erre a mikróbára gondoltak.
Ezé meg legfeljebb földigiliszta méretü.
Éppen ez az.
Hogy szeretnéd?
Drágám.
Soha nem nyalod meg a mézet. Elöször is túl alacsony vagy. Másodszor is,
nem vagy elég férfias az ilyen igazi nö számára, amilyen én vagyok.
Nem elég férfias?
Szemét kurva!
Kibasztam belöle a szart! Kibasztam belöle a szart!
A kurva!
Kibasztam belöle az agyát!
Állj, állj, ne bántsák.
Ne bántsa, Benjamin.
Engedjen el!
Ha hozzáérsz, megöllek. Megöllek!
Engedjen el!
Te vagy Esposito?
Te vagy Esposito, vagy nem te vagy Esposito?
- Halló! - Én vagyok az. Felébresztettelek?
Nem...
Még dolgoztam. Miért vagy még fenn ilyen késön?
Gondolkodtam.
- Ne mondd. - Igen, bolondságokról?
Nem, a regényröl.
El szeretném olvasni, ha elkészült.
Örülök, én is szeretném, ha elolvasnád.
Biztos, hogy nem akarsz beszélgetni egy kicsit?
Nem, megiszom a teámat és megpróbálok elaludni.
Oké.
- Szia. - Szia.
Irene, itt a varrónö.
Nézd, úgy készítette el a gallért, ahogy kérted.
Gyere és próbáld fel.
Mindjárt jövök.
Halló!
Morales, hogy vagy? Száz éve nem hallottam felöled, micsoda meglepetés!
Igen, nézem, de lehalkítottam.
Mit?
És köszönöm azoknak, akik segítségével sok mindent elértünk,
hiszen egyedül jóval kevesebbre lettünk volna képesek.
Jó reggelt. Menendez Hastings vagyok, a 42. bíróságtól.
Azért jöttünk, hogy Romano úrral beszéljünk.
Nagyon elfoglalt. Miröl lenne szó?
Uram! Uram! Ide nem mehet be!
Megkapja a belépési engedélyt, ne aggódjon.
Ez az a két személy. Azt akarom, kapják el öket.
Mit csinál itt maga? Megbolondult?
Nem, maga bolondult meg..
- Hölgyem. - Beszélnünk kell magával.
Fiúk, ha nem haragudtok.
Ha elöre felhívtak volna, most megkínálnám magukat kávéval.
Isidoro Gomez. Eröszakos nemi közösülés és emberölés. A bíróság örizetbevette.
A büntetésvégrehajtás tájékoztatása szerint
végzés alapján szabadonengedték. Ellenöriztük,
és most itt vagyunk. Akar valamit mondani?
Persze. Hogy maguknak, mindkettöjüknek van még mit tanulniuk.
Az igazságszolgáltatás semmi más, mint magányos sziget. Ez a teljes igazság.
Míg maguk ketten madarakra lövöldöznek, mi pedig
itt harcolunk a dzsungel kellös közepén.
Gomez, Gomez, Gomez... Igen. Igen.
Akkor kezdett el dolgozni nekünk, mikor a börtönben ült.
Információt adott nekünk és fiatal gerillákat figyelt.
Jól dolgozott. Kedveltük.
Mi a baj vele?
Hallotta, mit mondtam? Bevallotta. Terheltté nyilvánítottuk.
Gyilkosság vádjával.
Lehet, de intelligens és bátor is.
Bármilyen lakásba behatol és elvégzi a feladatát.
A magánélete a saját dolga, igaz?
Ezzel a sok felforgató figurával szemben... Ki törödik vele?
Ha csak rendes fiúkat használnánk...
Fortuna bíró döntött az örizetbevételéröl.
Azt hiszik, nem tudom, maguk engedték ki, hogy aztán bosszút álljon rajtam?
Hülyének tartanak?
Ez két külön kérdés. Melyikre válaszoljak elöször?
- Igaz? - Doktor...
Megtennének egy apró szívességet?
Maradjanak ki az egészböl.
Mit tennének, ha fellebbezést adnánk be?
Nincs mese, meg kell mondanom, semmit sem tehetnek.
Kivéve egyet. Hogy szépen visszamennek az irodájukba, leülnek,
figyelnek és tanulnak. Az új Argentinát nem tanítják a Harvardon.
És maga meg miért kísérte el?
Azt hiszi, így immunitást szerez?
Hagyja békén, nem a maga súlycsoportjához tartozik.
Ö jogot végzett, maga csupán föiskolát. Ö fiatal, maga meg öreg.
Ö gazdag, maga meg szegény.
Ö Menendez Hastings
maga meg Esposito, egy nagy nulla.
Ö sérthetetlen, maga meg nem az.
Hagyja öt meg a saját világában.
De, ha magának valami baja lenne velem,
jöjjön el egyedül, aztán majd megbeszéljük.
Gyere, Irene.
Menjünk.
Egy dolog közös magukban.
Egyiköjük sem tud semmit sem tenni az ügyben.
Azt mondtad, életfogytiglan.
Igen, azt kellett volna kapnia.
Nos, most mit tegyünk?
Ezek semmibe veszik az igazságszolgáltatást.
És ahol most van, annak még a közelébe sem juthatunk el.
És, ha el tudnánk jutni, mire lenne jó?
Mit tennél? Engem például hova juttatna négy golyó?
A börtönbe. Életfogytiglan.
Gomez egy napot sem ült le, én meg akár ötven éven át is
ott aszalódnék a cellámban, irigykedve rá.
Nem.
Nem. A börtönbüntetés igazságos lett volna.
Bárcsak képes lennék segíteni,
de megmondom öszintén, fogalmam sincs, hogyan.
És kinek lenne?
Majd máskor...
Bárhogy is.
- Én fizetek. - Nem, nem, kérlek.
Csak kávét ittunk.
Nagyon hálás vagyok mindenért, amit értem tettél.
Ha ez nem lett volna nekem, nem bírtam volna ki eddig.
Adósod vagyok.
Doktor úr. Az Igarzabal aktáról van szó.
Ne hívjon engem doktornak. Ha kérhetem.
Ha a bíró elött szólít így, igen kellemetlen helyzetbe kerülök.
Na és mi van az aktával?
- Elkészítette a másolatot? - Azon vagyok.
Nem, nem hiszem. Már kész kellene lennie, és maga meg itt van.
Benjamin.
Igen?
Mikor beszélgettünk utoljára egymással?
Minden nap beszélünk egymással.
Nem vagyok sérthetetlen.
- És nem másik világból jöttem.. - Bárcsak te..
- Irene, hagyjuk. - Mit hagyjunk?
Hozzá mész, Zapiola mérnök úrhoz.
Menendez Urtubiea és így tovább.
Csak nem féltékeny vagy...
Az isten szerelmére. Remélem, boldogságban éled le az életed.
- Csak nincs valami ellenvetésed? - Nem, nincs.
Folytasd, milyen ellenvetéseid vannak?
Irene,
kérlek.
Mit néz? Mit akar? Menjen a dolgára.
Gyerünk.
- Mikor találkozhatnánk? - Minek?
Hogy elmesélhesd, mi nem tetszik az életemmel, a vőlegényemmel,
a házasságommal, és minden egyébbel kapcsolatban, ami az ügyhöz tartozik.
Találkozhatnánk egy kávéra, munka után.
Mikor?
Nyolc harminckor. Hol?
- Az Immortalsban. - A Richmondban.
Bocsánat. Amit javasoltam nem valami elegáns hely.
Nem, Benjamin. Ha lehet, innen minél messzebre.
Miért kémkedik utánam?
Bocsánat. Telefonon keresik, uram. A bárból?
Pablo Sandoval. Rohadt gazember.
Mocskos szájú!
Ne, Benjamin... Nem hiszem, hogy azok hívtak.
Mi történt?
Megmondtam mindenkinek, ne piszkálják a barátomat.
Ez férfi dolog!
Te nem férfi vagy, hanem egy büzös részeg.
Mi? Én részeg? Szemét. Fasiszta!
Fasiszta. Náci!
Náci!
Felügyelö. A 42. bíróságtól vagyok. Majd én rendezem.
- Gyere velem. - Tartóztasd le öket!
Tartóztasd le a mocskokat. Mutasd meg, mi is az a rohadt igazságszolgáltatás!
- Te szemét! - Hol a zakóm! A zakóm!
Rajtad van.
Mikor ér haza a feleséged?
Nyolckor.
Milyen furcsa. Nem válaszol.
Kiszáradt a szám.
Van egy kis...?
Nem válaszol.
Hagyd abba.
Soha nem fogja felvenni.
Miért?
Mert nem müködik a telefon.
Miért? Hagyjuk.
Ezerszer elmeséltem már, Benjamin.
Be akartam perelni a rohadékokat.
Te pedig nem segítettél.
Ez fél évvel ezelött történt.
Egy éven át nem müködött a telefonom. És nem javították meg.
Nem töltheted itt az egész éjszakát.
Hagyjuk az egészet. Ne foglalkozzunk vele.
Ha valaha is felhívtál volna, most tudnád, hogy nem müködik.
Hagyjuk. Mit keresel?
Be akartam perelni öket.
Nézz rám.
- Randevúra készülsz? - Nem, nem.
Én igen. És most elmegyek.
Az utolsó, amivel vádolhatsz, hogy elrontom mások szórakozását.
Túl sok itt a bútor.
- Ülj le. - Mindig belelépek a szarba.
Ülj le, míg jobban érzed magad.
Ülj le.
Hány óra?
- A hálóban találod az órát. - Milyen hálóban? Ez az én lakásom.
Jól csináljuk. Nagyon jól.
- Lazíts. - Jól csináljuk.
Megpróbálom meggyözni a feleségedet, hogy ne öljön meg.
Hívd fel telefonon.
Azt mondtad, nem müködik.
Csak az enyém nem, Benjamin.
Használd a sajátodat.
Te csak maradj itt. Maradj nyugton. És ne csinálj semmit.
Mindjárt jövök.
- Kapcsold le a villanyt. - Igen.
Elkapjuk azt a szemetet.
Elkapjuk.
- Egész nap dolgoztunk. - Most ne, majd máskor.
Hadd magyarázzam meg.
- Ez volt az utolsó. - Rendben, rendben.
Gondolhattad volna.
Légy türelmes hozzá, segítségre van szüksége.
Segítségre?
Ha belegondolok.. Ha segítünk neki, mindannyiunknak könnyebb lesz.
Meg akarsz töle szabadulni.
Nem mondj ilyet.
Mi az?
- Mi történt? - Egy pillanat.
Pablo?
- Mi ez? - Nem tudom. Pablo?
- Ne ijesztgess. - Itt várj.
Pablo...
- Ne! - Mi ez? Mi történt?
Mi történt?
Ez tiszta örület.
Majd az lesz a tiszta örület, ha megtalál a gazember.
- Meg fog keresni. - Nem. Az apám tudja, kivel kell beszélni.
A Romanonak dolgozik. És ő nem szeretne ujjat húzni velem. Rendben lesz.
És Jujuy? Az isten szerelmére, Irene.
A rokonaim amolyan feudális uraknak számítanak arrafelé.
- Senki sem merészel bántani. - És mit csináljak Jujuyban?
Amit itt. Aláírni, stemplizni. Megvan a helyed.
Nem. Itt éltem le az egész életem, itt lakik az öregem.
Engem...
Engem minden ideköt.
Mihez kezdhetünk
itt?
Egymással.
Úgy értem,
te meg én, mi ketten.
Nem tudunk mit kezdeni egymással.
Csao.
Ez még csak a durva vázlat.
Fözök még.
Pontosan olyan a lakásod, mint amilyennek elképzeltem.
És milyennek képzelted el?
Pontosan ilyennek. Pontosan olyan, ahogy elképzeltem.
Én meg azt képzeltem, a te lakásod teljesen más.
Láttad te valaha az én lakásomat?
Nem, úgy értem, nem ilyen.
Teljesen más.
Ez mit jelent?
Ezen a papirdarabon az áll: "FÉLEK."
Nem, ez csak olyan...
írásgyakorlat... félálomban...
a képzelet isnpirálására. Ne is törödj vele.
Rendben, hagyjuk.
A regénynek...
nem kell valósnak lennie.
Söt, hihetönek sem.
Igen. Nem. Mi? Nem hihetö?
Nem, Benjamin. Az a rész, mikor...
a fickó elindul Jujuyba...
- Mi a baj vele? - A nö zokog, mintha mindennek vége lenne...
Ahogy aztán végigrohan a peronon, álmai férfija után..
Ahogy megérintették egymás kezét, az ablakon keresztül.
- De ez is történt. - És sírt is,
mert tudta, a középszerüség a végzete,
és soha többé nem képes már mást szeretni,
csaknem beesett a sínek közé,
és közben világgá kiáltotta, soha nem volt bátorsága bevallani a szerelmét...
Ez történt. Vagy nem?
Ha tényleg ez történt,
akkor miért nem vittél magaddal?
Tökfilkó.
Hogy folytatódott az életed?
Nem tudom. Annyit azért mondhatok, tíz évet töltöttem azzal,
hogy összeszámoljam az összes lámát az Andokban.
És mikorra visszajöttem, addigra már
férjnél voltál és két gyermeked született. Hogy is fogalmazzak?
A férfi, aki visszajött, közben elvett
- ...egy gazdag kis jujuyani arisztokrata lányt. - Csodálatos.
Az ö hibája volt, hogy soha sem tudtam szeretni.
Hát elég vacak a befejezés.
Pocsék.
Te is így látod?
Nem akarom kihagyni a következö lehetöséget. Hogy lehetséges ez?
Mit tehetnék, hogy ne érdekeljen többé az egész?
Huszonöt éven át kérdezgettem magamtól,
és mindig csak egyetlen válasz fogalmazódik meg bennem.
"Felejtsd el, az életed másik idöszaka volt. Vége, ne kérdezgess."
Nem másik szakasza volt. Ez a mostani volt.
Ez a mostani.
Meg akarom érteni.
Hogy élhet valaki üres életet?
Hogy élsz úgy, hogy életed teljes, vagy semmilyen sem?
Hogy csinálod?
Csak az idönket pazaroljuk. Sosem találjuk meg.
Bízz bennem, emlékszel, milyen formális viselkedésü volt?
Senki veszi jelenti be a lakcímváltozását.Az enyém is
abból az idöböl származik, mikor még pata-patát táncoltam. Bocsáss meg.
Gomez, Isidoro. Espora 691,
- Chivilcoy megye. - Látod? Ez az anyja.
A törvény mindekit közelez a lakcímváltozás bejelentésére.
Ez nem attól függ, tetszik, vagy nem. Érti?
- Nos, most akkor már értem. - Morales, Ricardo.
Itt az szerepel 1,2,4.
Keressük személyazonosító szám alapján.
- Mi az elsö számod? - Három, és a tiéd?
- Mit törödsz vele? - Mi? Miért lenne fontos?
Itt az 5. és a 6. Morales, Ricardo Augustin.
1975-ben lakcímet változtatott.
Írd csak fel, pata-pata.
Kit keres?
Morales urat.
Hogy vagy? Emlékszel rám?
Esposito.
A bíróságról... 25 évvel ezelött.
- Micsoda meglepetés! - Tudom, sajnálom.
- És, hogy vagy? - Üdvözöllek.
Régen történt.
Micsoda meglepetés.
Igen.
Gyere be.
Fözhetek egy kávét?
Kávét?
Nem kint iszogatod a matédat?
Odakinn?
Az egész napomat a bankban töltöm.
Még mindig a bankban dolgozol?
Kérek kávét, köszönöm.
Nem sokkal azután költöztél ki ide.
Igen. Elölröl akartam kezdeni, egészen a startvonalról.
Ez a jó a bankokban.
Mindenhol müködik kirendeltségük. Aztán mindig találni olyat is,
ahová senki nem akar leköltözni. Így kerültem ide.
Elöresorolással, meg mindennel együtt.
És mi van azzal...
Emlékezel még Lilianára?
Igen, persze.
Hogy vagy?
Még mindig itt van.
Nem, arra gondolok, egyedül élsz, vagy
- megnösültél... - Nem.
Nem.
Arra gondolok, hogy.. annál a pontnál
lehúztam a rolót.
Próbálkoztam, de tudod mit?
Igen bonyolult.
- Én közben megnösültem. - Nem hiszem el.
De, csak egy darabig voltam nös.
Nem müködött.
Nem tudom, vajon miattam..
Nagyon bonyolult.
Furcsa história.
Nem tudom elhinni.
Soha sem gondoltam, hogy egy kész regény van a fejemben.
Csak éppen ki kell egészíteni. Akárcsak egy hosszú jegyzetet.
Furcsa.
soha nem felejtettem el.
A hibát. Át kellene lépned rajta.
Bízz bennem.
Gomez miatt költöztél el, igaz?
Ezt hogy érted?
Szabadlábon élt és valószínü keresett is téged.
Nem, nem.
Nem félek Gomeztöl.
Lehet, hogy már meg is halt.
Lehet.
De eljöttek és engem kerestek.
Igen, tudom.
- Honnan tudod? - Olvastam.
- Megtalálták a barátodat. - Igen.
Szegény Sandoval.
Emlékszel Sandovalra?
Nem.
A munkatársam a bíróságon.
Engem kerestek, nem találtak,
így aztán öt intézték el.
A gazemberek.
Gomezt soha nem találták meg, ugye?
Mit gondolsz?
Állandóan bújtatták. Azok a fickók.
Tudod, lenne itt valami, amit meg kell kérdeznem töled.
Hogy tanultál meg Liliana nélkül élni?
Már huszonöt éve történt, Esposito.
Biztos voltam abban, hogy nem tudsz nélküle élni.
- 25 éve történt, Esposito. - Különösen, hogy a tettes szabadon járkált.
Hogyan kezdted újra az életed?
Huszonöt éve történt, Esposito.
Felejtsd el.
Ha ez nem lett volna nekem, nem birtam volna ki eddig.
Emlékszel erre?
Az adósod vagyok.
Nem tudom, mit akarsz ezzel mondani.
Nem is érdekelt, hogy a fickó megúszta?
Nem tehettem semmit.
Egy éven át kerested a fickót, aztán mikor kiengedték, nem tettél semmit.
Egy évet vesztegettem el a keresésével és azok meg kiengedték!
- Mit tehettem volna? - Mi van?
- Igen! - Életed végéig az iróasztal mögött ülsz?
- Nézd csak, ki beszél. - Te sem vagy jobb nálam.
Mi közöd hozzá?
- Ez az én életem, nem a tiéd. - Nem, Morales.
Az én életem is.
E nö iránti szerelmed.. Ilyet soha nem láttam.
Soha.
Senkinél.
Soha.
Takarodj a házamból.
De azonnal, kérlek.
Ez az én életem, nem pedig a tiéd.
Sajnálom.
Én...
lassan megöregszem, ez az oka...
Lehet, hogy az.
Nem tudtam megállni, hogy ne gondoljak erre.
Menj haza, pihend ki magad.
Nem Gomez ölte meg Sandovalt.
Tényleg?
Mindkettönket ismert.
Ha ö lett volna, megvárt volna.
Van itt valami...
Egy csomó fényképet tartok otthon, magamról..
Miután megölték Sandovalt,
feltúrták a fényképeket.
De semmi máshoz nem nyúltak
Azt hittem,
azt hiszem..
Te vagy Esposito?
Nem hallottad, mit kérdeztem, te seggfej? Te vagy Esposito?
- Mi folyik itt? - Mit csinálnak?
Felelj.
Mit müvelnek maguk itt?
- Mit? - Mit csinálsz?
Feljelentést készítek. Rendben.
Feljelentést?
Figyelj.
Te vagy Esposito, vagy nem vagy Esposito?
Igen, az vagyok.
Annyira szégyenlem magam, hogy még virágot sincs képem vinni a sírjára.
De lehet, hogy nem így történt.
Lehet, hogy elaludt. És álmában ölték meg, anélkül,
hogy bármit is érzett volna. Valaki megbotlott a fényképes dobozban,
véletlenül felrúgta.
Nem tudom.
Nem tudom, mit gondoljak.
Csak óvatosan, mit választasz.
Az emlékeink velünk együtt halnak meg.
Legalább a szép emlékeket válaszd ki.
Viszont tudom, egyet
soha sem felejtek el.
Amit Pablo utoljára mondott azon az éjszakán, mikor meggyilkolták.
"Ne aggódj, Benjamin.
Elkapjuk azt a szemetet!"
És én elkapom.
Ha él egyáltalán, elkapom.
Várj.
Gyere be, ülj le.
Hagyd abba a keresést!
Nem tudtam a hatóságokhoz fordulni.
Tudtam, hogy a fickó sérthetetlen.
De azt is tudtam, elöbb, utóbb eljön,
és keresni fog téged.
Hé, Gomez!
Eltüntettem a holttestet, nyilvánvalóan senkinek sem hiányzott.
Megérte?
Felejtsd el.
Ki foglalkozik ezzel?
Meghalt a feleségem.
Meghalt a barátod.
Gomez is meghalt. Mind meghaltak.
Ne rágódj tovább.
Mennyire csodálkozol majd, ha sikerül.
Ezer régmúlt áll mögötted és egyetlen jövöbeli sem.
Felejtsd el, higyj nekem!
Csak az emlékeiddel végezhetsz.
Az adósod voltam, igaz?
Most már kvittek vagyunk.
Felejtsd el az egészet.
Felejtsd el.
Nem tudtam megállni, hogy ne gondoljak rá.
Hova juttatna négy golyó?
Az én életem,
és nem a tiéd.
Menj haza és pihend ki magadat.
Elkapjuk.
Huszonöt évig csodáltam.
Csao.
Az életemnek nem másik idöszaka volt. Egyáltalán nem. Hanem a mostani.
A férfiak bármit megtesznek, hogy különbözzenek egymástól.
Hova juttatna négy golyó?
De egy dolgot sehogy sem képesek megváltoztatni.
ÉS erre sem ö, sem te és senki sem lenne képes.
Hogy élhet bárki is üres életet?
Hogy éljünk teljes életet, vagy semmilyent sem?
Te hogy csinálod?
Kibasztam belöle a szart!
Milyen megtorlás?
Kérem...
Mintha a felesége halála után
megállt volna számára az idö.
Meghalt a feleségem.
Meghalt a barátod. Gomez is. Mindannyian meghaltak.
Injekciót adnának neki és
szépen elaludna.
Senki, Benjamin.
Hadd öregedjen meg.
Élj teljes életet, vagy semmilyent sem.
Hogy kezdted teljesen az elejéröl?
Ez huszonöt éve történt.
Huszonöt éve, Esposito.
Felejtsd el.
Kérem...
Mondja meg neki...
Legalább annyit mondjon neki, hogy beszéljen hozzám.
Kérem.
Életfogytiglant mondtál.
"FÉLEK"
"SZERETLEK"
- Bent van? - Igen, benn az irodájában.
Te még élsz?
Igen.
Beszélnem kell veled.
- Hozzak kávét, asszonyom? - Hagyjon magunkra bennünket.
Nagyon komplikált lesz?
Nem baj.
Csukd be az ajtót!
Trans / Sync: Fatterosi