Alt som eksisterer, blir borte når dagen er omme, men den eller det
som vevde sammen tid og rom, etterlot en måte å sette ting sammen på igjen,
hvis universet skulle bli fullstendig utslettet.
Det fins en portal i universet. Jeg bygget dette hotellet rundt den.
På den andre siden… fins svaret.
Din sadistiske gærning, som vil risikere alles liv i nok et meningsløst oppdrag.
Jeg klarer ikke dette uten deg. Har vi en avtale?
Du og pappa inngikk en eller annen avtale. Hva gikk du med på?
-Jeg og pappa hadde en avtale. -Hvorfor si det nå?
Fordi du må tro meg. At jeg gjorde dette for oss alle.
Du må stole på meg.
Dette stedet er en prøve, en felle og et middel til frelse.
-Vet noen hva det står? -Ja. "Ikke ring i bjellen."
Det dere må vite nå,
er at pappa drepte Luther. Og at han låste meg ut fra tunellen.
Nei, pappa!
Og han ringte i den teite bjella!
Er det ingen som hører på meg?
Sigillet er i lobbyen! Det er stjernene!
Nummer Fem! Raskt!
Ikke en del av avtalen.
De har marigold i seg. Bare det gir næring til maskinen.
Han gir seg ikke før alle er døde.
-Du dreper dem! -Alt her i livet har sin pris.
Stoler dere på meg?
Viktor, hva gjør du? Stopp henne!
Ikke gjør det!
-Hvor er hun, Fem? -Fjern hånda di fra meg.
-Ikke før du gir meg et svar. -Drit i dette.
Noe er galt.
-Kreftene mine. Jeg får ikke blinket. -Hvordan får vi dem tilbake, idioter?
SEKS ÅR SENERE
-Din tur, Gene. -Takk, Jean.
-Se på Merle. Jævla tøff i trynet. -Ikke bruk sånt språk.
Skal du legge meg over fanget og gi meg ris?
Ingenting galt i en god omgang ris.
Trumf.
-Takk for opplegget, Gene. -Bare hyggelig, Jean.
-Der fikk vi overtrekk i euchre, småen. -Faen ta dette, Merle.
-Vi finner oss et annet bord. -Spillet er ikke over, karer.
-For vår del, jo. -Greit.
Jeg noterer at dere ga opp, da.
-Sier hvem? -Forbundsreglene.
Går dere, er dere ute av turneringen.
-De er tilbake. -Ja.
-Må tisse. -Følger hakk i hæl.
Herregud, da.
Gi dere. Ikke noe å ta på vei for. Vi er straks tilbake.
Dr. Jean Thibedeau. Dette er mannen min, dr. Gene Thibedeau.
Trenger ingen navn. Bryr meg ikke om hvem dere er.
Kontant eller bytte. Oppgjør nå.
Oi.
Hva ser du, Jean?
Se, Gene. Love on Loan.
Gene. Se på navnet.
-Hargreeves! -Å ja. Ja, ja. Jeg ser det.
-Ti tusen for begge. -Ti tusen?
Vi kan toppen gi deg fem.
Dette er ingen forhandling, kompis. Gi meg ti tusen eller dra til helvete.
Godt valg.
Hei.
Godt skudd, vennen.
Visste at han var en bløder. Hodet er like stort som Jupiter, jo.
Du visste at jeg satt med trumf hele tiden, du.
Din gamle røver.
-Hvor er han? -Hvem?
Ikke spill dum, Jerry. Jeg vet at han er her. Hvor?
Vik! Er du her eller ikke?
Hei!
-Hva er det, Amy? -Du vet hva det er.
-Ring meg når du blir voksen. -Amy!
Da var det gjort. Nå har Vic høvla over alle kvinnfolka i byen.
Nei, det er ikke sant.
-Vik? -Hva?
Telefon til deg.
-Hallo? -Hei. Lenge siden sist.
Luther?
Hvordan går det?
Bare bra. Hva er i veien?
Ingenting er i veien. Hvorfor må det være det?
Jeg ringte for å høre om du skal på den greia.
-Hvilken greie? -Diego og Lilas greie.
Lille Graces bursdagsselskap.
Det har jeg veldig lyst til, altså. Men vi er midt i høysesongen her.
Det er min bar, Luther. Passer jeg ikke på her…
Du bør komme. OK? Bare denne ene gangen.
Jeg skal tenke på saken.
T-minus fem, fire, tre, to, én…
En rumperakett av en romfarer!
Romgutten!
Pokker!
Romgutten!
Faen!
Du skulle vært på Center Street for 45 minutter siden, Hargreeves.
-Hva faen er det som foregår? -Slapp av. Jeg kommer.
Nei! Jobben min er ikke å slappe av. Den er å sørge for at dere holder ruta!
Tid er penger, og latskapen din koster meg en formue. Hva faen feiler det deg?
Jeg har skjemaet foran meg. Fra øverst til nederst, best til verst.
Vet du hvor navnet ditt er? Nederst! Med store bokstaver! Hargreeves!
Jeg kommer, sa jeg!
-Hvorfor tar du ikke telefonen? Hjelp meg! -Den er inne.
-Har vi fersken? -Ja.
-Brus? -Vi har alt.
-Bær den inn. -Ja.
Herregud.
Du må dele med broren din. Ikke gråt, Coco.
Dere skal til Linda etterpå. Gøy.
-Hva med DJ-en? -DJ?
-Hva har du på deg? -Jeg er ikke klar!
-Er gjestene her? -De er inne.
Vent litt. Barna gråter.
Ett tut til på hornet, så drar jeg deg ut av bilen og knekker hjernestammen din.
Er det forstått?
Hei, Steven.
For faen, da.
Å nei! Jeg vil alltid ta meg godt ut for paparazzoene.
Dette er en jobb for Toss N' Wash,
vaskemiddelet fritt for tull, olje- og kunstig fargestoff…
-Kutt! -Hva?
-Kutt. -Fra start.
Hva var galt nå?
Ingenting. Mistet monitorene. Klar!
-Vent. Jeg må dra klokka 12. -Nå kødder du? Klokka 12?
Sa det til Jill tre ganger. Må hente dattera mi.
-Hun skal i selskap. -Har du ingen som kan gjøre det?
Kan noen gi meg mobilen?
Rolig nå, frøken. Ikke ennå.
Onkel Klaus…
Begynner du å overse veireglene, blir verden til et anarki.
Stol på meg, Claire.
Nå kan vi gå.
-Fort. Raskt. -For ei pyse du er.
Aner du hvor mange fotgjengere som blir drept hvert år?
-Pass deg for pytten. 6977. -…977.
Det stemmer.
I et øyeblikk lever du, og så, pang, er du død.
For alltid. Og det vil vi jo ikke.
Jeg vil bare hjem før klimaendringene gjør slutt på jorda vår.
Jo da.
Passiv røyking klokka tre. Kom hit. Hold deg på denne siden.
Det går bra, onkel Klaus.
Ja, jeg vet det. Det går bra. Med deg også. Med alle.
-Jeg heter Gus. -Hei, Gus.
-Jeg har søkt etter sannheten hele livet. -Ja.
Så fant jeg denne gruppa. Det var som om en lyspære ble tent.
For første gang hørte jeg folk snakke om det jeg opplevde selv.
-Nettopp. -Jeg skjønte at ingenting feiler meg.
-Det er tidslinja, mann. -Det stemmer.
-Den er ødelagt! -Ja.
-Jeg kan si hva jeg vil her. -Ja.
Jeg kan si at sir Reginald Hargreeves faktisk er et romvesen
som i hemmelighet trener opp en junta med tenåringssupersoldater,
og så vet dere alle hva jeg snakker om.
Fortsett.
Og nå… har jeg håp.
For nå kommer renselsen.
-Ja. -Amen.
Takk, Gus. Takk.
Hva med deg? Har du noe du vil dele?
Jo da.
-Hei. Jeg heter Jerome. -Hei, Jerome.
Alt dette er fortsatt nytt for meg,
men det kan jeg si dere. Alt dere snakker om, er virkelig.
Dere er ikke sprø. Det vet jeg, for jeg har besøkt andre tidslinjer.
Jeg ser ikke sånn ut, men jeg er 63.
Jeg har tilbrakt 45 år helt fortapt i en fremtidig apokalypse.
Jeg var innblandet i drapet på Kennedy.
-Si sannheten. -Alt det kommer for en dag nå.
Jeg vet ikke hva som er virkelig og ikke lenger.
Jeg kan ikke stole på noen.
Jeg vet bare at jeg er glad for å ha funnet dere.
-Det var alt jeg hadde. -Det går fint.
Vil du høre skikkelige greier? Da skal jeg ta deg med på et skikkelig møte.
-Du er sen. -Jeg vet det.
-Barten. -Stemmer det.
Han venter på kontoret sitt.
Keepers er først og fremst som en støtte- gruppe, men med sterke sekttendenser.
Medlemstallet vokser raskt i alle byregioner i USA og i Europa.
-Alt står i rapporten min, sir. -Hva er det de samles om?
De tror at vi sitter fast i feil tidslinje av en eller annen grunn.
Bare en gjeng gærninger, spør du meg.
Dropp dette Keeper-tullet. Gå videre.
På tide at du går tilbake til de andre sakene dine.
Ladybug, Panama, Chicken Wing.
-Jeg gjør framskritt her. -Hør på meg.
Du har grunnlag for å bli en fantastisk spion.
Mistenksom av natur. Elsker kompleksitet og detaljer.
En modenhet de fleste av mine unge agenter mangler.
Spiller du kortene dine riktig, styrer du denne sjappa en dag.
Takk for at du sier det.
Hei, kompis!
Godt å se deg! Hvor lenge er det siden sist? Rundt fire år?
-Minus seks måneder for god oppførsel. -Fortsett sånn. Nå er vi romkamerater.
Ringte bare fordi jeg trengte en adresse til prøveløslatelsen,
og FBI tok leiligheten min i byen.
Uansett grunn har universet ført oss sammen, og det syns jeg er gøy. Kom.
Claire? Klaus? Er det noen hjemme?
Hallo?
Nok et katastrofevær.
Dere vet at vi har TV oppe, ikke sant?
-Skal du på den greia i dag, Klaus? -Hvilken greie?
Diego og Lilas greie. Lille Graces bursdagsselskap.
-Aldri. -Vær så snill?
Noen må ta med Claire. Hun overnatter hos kusina.
-Jeg drar ikke. -Jo.
Allison. Å tilbringe hele dagen på et arrangement
med problematiske familiemedlemmer og alkoholholdig drikke?
Det er en enveisbillett til Triggertun, spør du meg.
-Jeg blir her på rommet mitt, jeg. -OK. Klaus?
Ja?
Du har vært nykter i tre år. Gi deg selv en klapp på skuldra. Dette fikser du.
Jeg fortjener ikke at du tror sånn på meg. Ta med deg Claire Bear, da?
Kan ikke. Har en stor andreaudition i morgen. Må forberede meg.
-Hvilken var det igjen? -Til pilotepisoden av Wichita PD.
-Wichita PD. -Høres fengslende ut.
Det er en veldig stor rolle. Det står mellom meg og en til.
Det er viktig. Jeg kan ikke fortsette med vaskemiddelreklamer.
Greit. Men da står du virkelig i gjeld til meg.
-Takk. Lunsj. Kom igjen. -Ikke sulten.
Du spiser aldri.
-Som om du bryr deg. -Hei! Unnskyld meg! Claire!
Claire!
Føler du deg bedre om jeg minner deg på at vi var akkurat sånn på hennes alder?
Nei.
-Hvor i helvete er vi? -Kom. Jeg har en overraskelse.
En liten velkomstgave.
Ikke bekymre deg for det.
-Nei! -Kom igjen, da. Ikke vær en surpomp.
Det gjør deg godt å få kontakt med familien etter alle år.
Det er ikke min familie. De døde. Husker du? Sparrows?
Greit. Enten blir du med inn,
eller så sier jeg til tilsynsvergen at du ikke kom hjem i tide.
Bli i det minste til kaka. Ingen drar før kaka kommer på bordet, Ben.
Beklager. Unnskyld meg.
Hva gjør du?
-Kake. -Vi har ikke slått piñataen, engang.
Piñata først, så kake. Hva faen feiler det deg?
Hva var det? Ponzi-svindel? Hvitsnippforbrytelser?
Kryptoveksling. Web 3.0, baby.
FBI gikk bare etter meg fordi jeg er outsider. Uortodoks, som Elon.
-Det, og at du ruinerte hundre tusen. -Det var en heksejakt.
Du får si hva du vil. Fortsatt godt å ha deg tilbake. Skål.
Lurte dere!
Gi dere. Det er årevis siden alle var samla sånn.
Kanskje det er en god grunn til det?
-Hvor er Viktor? -Han sa at han kom.
-Hva med Allison? -Hun dukker vanligvis ikke opp, da.
Kanskje like greit.
Overlevde en til. Gratulerer, alle sammen.
-Greit. Ring meg før du legger deg. -Ja.
Kan du ikke bli med inn? Bare for å ta et stykke kake.
-Vi snakka om det. Ingen vil ha meg der. -Det er ikke sant.
Jo, det er det.
-Jeg har uansett replikker å lære. -OK. Jeg skal hilse fra deg til alle.
Lønna er grei. Jeg legger opp arbeidstida selv.
Men teamlederen min er et rasshøl. En skikkelig regelrytter.
Høres tungt ut.
Først og fremst kaster jeg bort mine gudegitte talenter.
Når hører jeg noe fra byrået?
-At det var? -CIA, mann.
-Du ga dem CV-en min? -Å ja.
-På vei til riktig person nå. -Ikke sant!
Du sa at jeg er stø i ulike grener? Hånd-til-hånd. Karate. Aikido.
Hapkido. Krav Maga. Jiu-jitsu. Muay Thai, Kendo. Sambo…
Diego. Jeg sa ifra.
…jeg ikke kommer til, så det er det nye jeg prøver.
Hei! Vent nå litt.
La onkel Klaus tilvenne seg dette, for nå føler han for å hyperventilere.
Glemte jeg å pakke med den lille brune posen?
-Claire! Kom! -Det går bra.
-Det er en barnebursdag. -Ja. Du har alltid rett.
Den er motbydelig. Legg den på bordet og ikke ta på noe skarpt.
-Fotsålene. -Klaus?
-Hei, kompis! -Hei.
Godt å se deg! Kom hit!
-Beklager. Ikke ta på meg. Spasibo. -Akkurat. Selvsagt.
Han har bakteriefobi nå, og er svært nykter. Hei, Klaus.
-Benjamin! -Klaus.
-Når kom du ut? -For omtrent en time siden.
Men jeg vurderer sterkt å rane en bank for å bli satt inn igjen.
Bare gi meg et øyeblikk. OK. Slipp henne! Unnskyld meg. Hei.
-Hva gjør du? Bare heng den opp. -Du var på Westside i morges, sa du?
Ja, jeg kjørte barna og henta piñataen. Og så?
-Dette er en Eastside-piñata. -Unnskyld?
Det er åpenbart en Eastside-piñata. Se på håndverket og frynsene.
Hør her. Vi trengte en piñata, så jeg fikk tak i en.
Akkurat nå trenger vi mer brus, så kan du skynde deg?
Hvor var du i morges?
Greit. Da henter jeg den selv.
Ja? Greit. Jeg henter henne.
Ha det, Donnie. Ha det, Zack.
-Beklager. Jeg… -Bare fortsett. Jeg trenger bare en pause.
Si at det blir bedre når de blir større. Si at det blir lettere.
-Når de når puberteten… -Gi meg den.
Det var bedre.
Blir du med inn, eller skal du bare henge her som en psykopat?
Jeg kan ikke.
-Jo, det kan du. -Nei. Ingen vil ha meg der.
Ingen bryr seg lenger. Ikke jeg, iallfall.
Det hadde blitt så kleint.
-De har kommet over det. Kom. -Nei. Lila…
-Få tilbake… Hei! Få nøklene mine! -Raska på.
-Kom igjen! -Lila…
Lila! Få nøklene mine! Ikke tving meg inn dit.
Allison. Hør på meg.
-Ingen liker meg her. -Du er dramatisk.
Ingen vil ha meg her, sier jeg. Du forstår ikke.
Stol på meg. Det går bra.
Lila. Jeg er for stein for dette. Dette var en feil.
Du har rett. Dette er utrolig kleint.
Hei, Allison!
Hei! Så fint at du kunne komme.
Tenkte bare…
å stikke innom og hilse på.
-Hallo. -Ja. Flott.
Det var ikke akkurat i går? Sist vi…
Ja.
-Er Viktor her? -Nei, ikke ennå. Men han sa at han kom…
-Ja. -OK. Ses senere.
Du gjør jobben, den er drepen,
og så suger barna dine ut den siste gjenværende energien av deg.
Og svigerforeldrene, da.
Det er fint at de lever i denne tidslinja, men jeg vil ikke ha dem boende hos meg.
Og så har vi Lila.
Du vet.
Hun sa at hun ikke kunne bli gravid mens hun ammet.
Det kan man, forresten.
Diego. Gi deg, da.
Noen hadde drept for å få det som du har.
Ikke sant? Altså…
Jeg vet at Sloane og jeg hadde drept for å få dette.
Pokker.
Du har rett. Unnskyld.
Viktor.
Hvem er du?
Du må sette deg inn i varebilen.
Hvis faren min har noe å si meg, kan han komme og si det selv.
Vær så snill. Jeg vil ikke skade deg.
Hadde virkelig likt å se deg prøve.
Du må virkelig bare sette deg inn.
-Diego, hvor er kaka? -Piñata før kake, sa du.
Det var for to timer siden, liksom!
Kan vi få showet i gang? Jeg skal i bokklubben i kveld.
-Én, to, tre… -Ja, Grace!
…fire, fem, seks. Kom igjen!
-Hardere! -Litt mer.
Greit.
-Greit. Det holder. Bra jobba. -Fin innsats.
Kom hit, bursdagsjenta. Ja!
De får virkelig ikke ødelagt den, de?
Eastside-piñataer er kjent for å være notorisk vanskelige å knuse.
Men for pokker, da. Jeg er skrubbsulten.
Unna vei, barn! Jeg skal slå deg, din jævel.
Å!
Hva i… Hva…
Greit! Du ba om det!
-Det går fint, vennen min. -Kaka mi!
-Hva feiler det deg? -Jeg fikk åpna den.
Bare ta det med ro, Jerome. Om noen spør, så er du med meg.
Alltid veldig godt å se deg, Diane.
Dette er de virkelige Keepers. De beste av de beste.
Hei, Renee.
Folk snakker. Vil gjerne vite hva du syns om det.
Ha meg unnskyldt, Larry.
Du vet hvordan det er med Hilary. Hun visste alt.
Er dette bokklubben, altså?
Ha meg unnskyldt et øyeblikk.
-River av deg ballene om du avslører meg. -Du avslører meg.
Fin bart, forresten. Hva skal du forestille? Gresk seriemorder?
Du skal vite at dette er førsteklasses hestehår.
Det virkelige spørsmålet er hva du gjør her, "Nancy"?
La oss bare si at overgangen fra fulltidssnikmorder til fulltidsforelder
for tre små barn og en lubben ektemann ikke er en dans på roser. Jeg måtte ut.
Jeg så en plakat og tok sjansen. Det er billigere enn psykologtimer.
Men disse taperne er kanskje på sporet av noe.
Kan alle sammen sette seg? Presentasjonen begynner snart.
Kom igjen.
Hvem er de?
Aldri hørt om Gene og Jean? Sikker på at du er i riktig CIA?
-Bare spytt ut. -OK!
Gene og Jean opprettet første avdeling i Clovis i New Mexico.
Siden det har bevegelsen spredt seg overalt.
Jøss. Jøsses!
Fy flate, altså!
Unnskyld språket, men se på alle disse nydelige, strålende ansiktene.
Det blir for mye. Takk for at dere har kommet hit.
Vi har en stor kveld foran oss, for i kveld skal vi diskutere…
"Paraplyeffekten"
og hvorfor jeg tror
at vi kan komme oss tilbake til en reparert…
…og korrekt tidslinje.
Hva er det vi snakker om når vi snakker om Paraplyeffekten?
Vel.
Noen omtaler det som… "tidslinjesyke".
Disse gjenstandene fra andre tidslinjer…
…er som minnene vi deler, som så mange av oss har opplevd, ikke sant?
Jepp.
Minner som de rådende makter vil at dere skal tro
bare er innbilning oppe i hodet vårt.
En stilig spradebasse med en paraply står på en gresskledt knaus.
En obskur sexkult kalt "Skjebnens barn".
Et kull med barnesuperhelter i kortbukser,
som har gitt navn til dette fenomenet. Paraplyeffekten.
Spørsmålet er…
…hvem tjener på å dekke over dette?
Eliten, selvfølgelig.
Herskerklassen har alltid følt seg truet av sannheten.
Men de kan ikke stanse sannheten, kan de vel?
-Nei. -Nei. Trodde ikke det.
Disse gjenstandene er bevis på
at vi lever i feil tidslinje.
Og de er nøkkelen til… å fremkalle
renselsen.
-Hva i helvete er "renselsen"? -Aner ikke, men klapp igjen.
-Du hvisker veldig lyst. -Ikke avslør oss.
Er noe i veien der bak?
Beklager.
Kan pratmakerne våre reise seg?
-Ikke… -Jeg ser ikke de vakre fjesene deres.
Å, far. Det er jo Nancy.
Hei, alle sammen.
Hvem er din lille venn? Tror ikke at vi har møttes.
-Dette er min kjekke venn… -Jerome.
Jerome. Fra Orlando-avdelingen.
Jerome fra Orlando-avdelingen.
Ser ut til at du kunne trengt å jobbe med brunfargen, Jerome.
Kanskje det er noe vi være med på å avklare, Jerome fra Orlando-avdelingen.
Nei. Beklager…
Vi hadde håpet at dere kunne utdype konseptet med renselsen.
Noen tror at det er slutten.
Andre tror at det ikke er annet enn en stor reparasjon.
Hva tror dere?
Nå er dere heldige,
for vi forbereder et foredrag om dette temaet, som blir noe for seg selv.
Ikke sant, vennen min?
Det stemmer, kjære.
Er dere interessert, kan dere gi oss kontaktinformasjon. Adresse og nummer.
Vi skal sørge for å sende en invitasjon. Til begge to.
-Tusen takk, begge to. -Beklager det der, altså.
Hvis disse gjenstandene er fra andre tidslinjer, og dukker opp nå…
-Kanskje nullstillinga hans ikke funka. -Hva skal det bety, liksom?
Jeg aner ikke.
Uansett hva dette er, så sier vi ikke noe til familien ennå. Ikke engang til Diego.
Overhodet ikke. Han tror at jeg er i bokklubben.
-Det er bare enklere sånn. -Greit. Bra at jeg aldri gifta meg, da.
-For mye bedrageri involvert. -Jøss.
Lærte ikke faren deres noen av Hargreeves- mannfolka å spise pent? Kom hit.
Bokklubb, du liksom.
Velkommen hjem, bror. Velkommen hjem.
Hva faen?
-Du okkuperer en kondemnert bygning. -Kondemnert? Hva?
Det er litt slitt, det skal jeg gå med på, men jeg har lagt ned mye arbeid her.
Vet ikke om jeg ser det.
Kom. Jeg skal vise deg rundt.
Jeg har lest mange gjør-det-selv-bøker. Først er det vanskelig,
men så får man håndlaget, ikke sant? Se her.
La oss få peisen i gang.
Å! Eh…
Unngå å bruke toalettene i andre etasje.
-Ser ut som du har fått post. -Hæ?
Sikkert kommunen som kondemnerer dette hølet.
Nei. Sånt setter de på ytterdøra.
Hva er dette?
Vi må få de andre hit.
OK, Luther. Vi er her. Hva er det?
Det står: "Deres bror, Viktor, er kidnappet.
Følg instruksene mine nøye, så vil han ikke komme til skade."
Greit. Aner vi hvem som kan stå bak?
-Vedder på den-dere-vet. -Pappa? Gi deg.
Pappa kidnappet ikke Viktor. Han driter jo i oss.
Det gjør virkelig vondt når familien dolker deg i ryggen.
Fem. Kan du ikke bare ringe CIA-kompisene dine?
CIA etterforsker ikke kidnapping. Det gjør FBI.
-Vi trenger ingen. Vi tar oss av dette. -Ja.
-Er ikke akkurat noe lag lenger, Diego. -Har vi aldri vært.
-Så er det det med "ingen superkrefter". -Bryr meg ikke. Viktor er i trøbbel.
Da er jeg med. Ikke sant?
Hva ser du på? Jeg er ikke mora di.
-Jeg er med. -Lykke til.
-Du får hjerteinfarkt av å løpe i trappa. -Jeg er i mitt livs form.
Herregud. Greit. Hva nå?
Det står at vi skal møtes på Sy's renseri på 5th Avenue.
-Perfekt. Kom igjen. -Ja!
Hæ?
SY'S RENS PÅ TIMEN
Hold dere bak Fem. Han har pistolen.
Dere! Lukter dere ikke det? Stedet er en kjemisk ødemark.
-Der er han jo. -Du ser bra ut, kompis.
Takk Gud. Hva skjer, Vik?
-Kom du deg ikke i din nieses bursdag? -Jeg var på vei, så ble jeg kidnappa, så…
-Fin unnskyldning. -Diego!
-Vil dere knytte opp tauet… -Ja, så klart.
Hvem tok deg? Hargreeves og håndlangerne?
Nei. Dette er amatørmessig.
Beklager hvis metodene mine er litt enkle, men dette er min første kidnapping.
Og forhåpentligvis den siste. Men jeg trenger deres hjelp.
Å kidnappe broren vår og rette pistol mot oss gir deg ikke mye godvilje.
Det var bare slik jeg kunne sikre meg at dere kom hit. Alle sammen.
Kunne ikke ta noen sjanser, særlig ikke når det gjelder…
the Umbrella Academy.
Ingen har kalt oss det på seks år.
Beklager. The Umbrella Academy eksisterer ikke.
OK, men…
OK, men… Bare…
Kan dere forklare dette, da?
REDDER EIFFELTÅRNET, FÅR NØKKEL TIL PARIS
Umbrella Academy redder hva? Når i helvete redda vi Eiffeltårnet?
Hvor fant du den?
I en eske i bagasjerommet på min datters bil. Hun heter Jennifer.
-Hvor fikk hun den fra? -Vet ikke. Men hør her.
For omtrent et år siden traff hun noen nye venner,
og de begynte å gå på rare møter.
De er merkelige folk. De kaller seg selv the Keepers, og…
Og etter ei stund slutta hun å snakke til meg. Bare slutta.
Det er omtrent tre måneder siden, og siden har jeg ikke sett henne.
Jeg tror at noe forferdelig har skjedd.
Ikke vondt ment, men kanskje hun ikke vil ha noe med deg å gjøre.
Nei. Vi står hverandre svært nær. Hun hadde aldri gjort noe sånt.
Vent. Hvordan fant du oss?
Jeg så deg på TV. Toss N' Wash.
Ser du? Ingen rolle er for liten.
Jeg har faktisk fulgt med på dere ganske lenge nå.
Og jeg beklager. Virkelig. Unnskyld.
Men hun er alt jeg har igjen, og…
-Hva trenger du oss til? Ring purken. -Jeg gjorde det. De gjorde ikke noe.
Vi vil gjerne hjelpe, men er ikke de samme som på bildet lenger.
-Vi har ikke kreftene våre nå. -Vi er ikke noe spesielt.
Snakk for deg selv, tjukken.
-Gi oss 24 timer. -Hva gjør du, Fem?
-24 timer. Vi skal finne datteren din. -Ja. Takk.
-Kom igjen. -Hva snakker du om?
Tusen takk, Umbrella Academy. For meg er dere spesielle, altså.
Fem.
-Kom igjen. -Hva i helvete var det?
Hvorfor vurderer du å hjelpe fyren?
-Fem! -Hva skjer, Fem?
På grunn av…
…dette.
Jeg skulle gjerne visst hvordan datteren til en tilfeldig renserieier
får en krukke marigold i bagasjerommet.
-Kan det ikke bare være glow stick-væske? -Ta en slurk og finn det ut, tøffen.
-Jeg gjør det hvis du gjør det. -Ikke tenk på det.
Bare for diskusjonens del, da. La oss si at dette er ekte.
Vil noen ha kreftene tilbake?
-Nei, så menn, Bob. -Ja.
For første gang i livet er jeg nykter.
Og… lykkelig.
Men viktigst av alt er jeg 100 % poltergeistfri.
Fri? Du forlater sjelden huset.
Og når du gjør det, går du med plasthansker ute.
-I det minste har jeg kontroll, da. -Showtime.
Se på denne treskallen.
Vinkelen er feil.
Slurvete utført.
-Bra jobba, sir. -Pent.
Han er kjempeflink.
Jeg må definitivt også si nei. Jeg har en bar å drive. Venner. Et virkelig liv.
Er dere sprø? Vi burde bare nyte dette øyeblikket.
-Kom igjen, sværing. Jeg vet at du vil. -Vent. Den er vanskelig, altså.
Gi deg. Du trenger ikke den taperen der. Du har et fantastisk liv.
Fantastisk vet jeg nå ikke, men jeg klarer meg.
Er det der lista ligger nå for tiden? Å klare seg?
-Jeg gjør det gruppa bestemmer seg for. -Jeg er enig med Luther.
Flertallet bestemmer.
Greit.
Du vurderer ikke dette, gjør du vel?
Nei.
Livet mitt er flott. Jeg har alt jeg trenger.
Jepp. Jeg også.
Samme her.
Forslaget ble nedstemt. Vi drikker ikke mysteriesaften.
-Vi får ikke kreftene tilbake. -Takk Gud!
-Jeg prøvde. Dere er idioter. -Hei! Hvor skal du?
Jeg skal pisse. Er det greit, Luther? Eller må du ta det med tilsynsvergen også?
Pokker! Skulle ringe ham klokka 18!
-Er det det jeg tror det er? -Ja, det er det.
-Så ekkelt. -Greit. Jeg må stikke.
-Så fort? -Kom igjen, Vik. Bli litt til.
-Vent! Bli her, mann! -Det er en lang kjøretur. Ja.
Jeg bør dra. Har audition i morgen.
En stor, viktig audition. Vi må øve intenst på replikkene.
Du må kjøre ungene til tannlegen klokka sju.
-Hvorfor er det så tidlig igjen? -Fordi de skal på skolen klokka åtte.
Hei! Hvor skal alle sammen? Vi har ikke kommet til biffen, engang.
-Festen er over. -Nei! OK.
Én siste shot. Jeg spanderer. For gamle dagers skyld. Vær så snill.
-Klaus. -Nei.
-Overse ham. -Slutt. Han drikker ikke.
Sake teller ikke.
-Nettopp. -Ikke?
-Hei. Fyren er nykter. -Takk.
Greit.
Skål for det ikke-eksisterende Umbrella Academy!
-Kanpai! -Kanpai!
Takk.
Kommer du, eller?
Jeg skal nyte min siste stund i frihet og spise opp rekene, hvis det går bra.
Hva med innetiden din?
Slapp av, kaptein Prippen. Jeg møter deg i rønna di senere.
Kaptein Prippen?
Vi ses på den andre sida, dumskaller.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen