Dobrý večer. Já jsem Jessica Holmesová.
23. LEDNA 1995
A já Dan Tenenbaum.
Dnes začneme obrovským objevem v přístavu Kensington.
Naše reportérka Bailey Stoneová je přímo na místě.
Přesně tak, Jessico.
Jsem tu se dvěma místními lovci krabů,
kteří chytili možná tu největší krakatici, jakou kdy lidstvo spatřilo.
Mohli byste našim divákům popsat, co přesně se stalo?
Jo, jasně.
Byli jsme na moři, den jako každej jinej.
Lovili jsme kraby,
když Rolfe najednou povídá, že chytil něco fakt velkýho.
Jo, fakt velkýho.
Přímo obrovskýho.
Myslel jsem, že to je velryba, ty vole.
Tak povídám, ať ji vytáhne.
- Jo, tak ji navíjím a navíjím. - Přesně. A co najednou nevidíme? Tohle!
- Jo. - Zírejte. Krakatice jak kráva.
Je fakt velká.
Co se vám honilo hlavou, když jste ji uviděli?
Skvělej dotaz. Já jsem měl dost hlad.
- Páč byl čas na oběd. - Měli jsme párky v rohlíku.
Dobrá, teď zpátky k té krakatici.
Dane, Jessico, netuším, co se to teď děje.
V té krakatici se něco hýbe.
Nevím, jestli je to ve studiu vidět, ale vypadá to jako…
Je to neuvěřitelné, ale řekla bych, že vidím…
tvář.
- Tady. - Ano.
Tu krakatici rozříznou, aby se podívali, co je uvnitř.
Dobrá.
No do prdele!
Povíte nám, co se stalo?
Očista.
Jak vidíte, zůstává spousta nezodpovězených otázek.
Co je to očista? Kdo je tato holčička?
Odkud pochází a co s ní teď bude?
Děkuji za reportáž, Bailey.
A teď se spojíme s Lizou Kingovou v naší helikoptéře…
No jasně, že tahle rodina plná šašků podělá jednoduchou misi.
Chvilku jsme ji měli.
Kdo byli ti podivíni s ledvinkama?
Přišlo vám taky, že smrděli jako mokrý ovce?
Mně to přišlo jako kozy.
Nebo lamy.
Není to fuk?
A proč ti říkali Nancy?
Jmenujou se Jean a Gene.
Vedou tajnou organizaci s názvem Strážci.
Sexuální kult?
- Ne, tak to není… - Na vrcholu je to vždycky sexuální kult.
Jo, v tom má pravdu.
Jsou to extrémisti, co věří, že mají vzpomínky na jinou časovou osu.
- A některý ty vzpomínky jsou přesný. - Jo.
Tomu jevu říkají „Umbrella efekt“.
Jak je to vůbec možný?
No, nad tím ještě dumáme.
Co chtějí s Jennifer?
Super. To taky nevíte.
Hej.
Jsi v pořádku?
V naprostým, díky tobě.
Zlobíš se, protože jsem tě zachránila?
Řekl jsem to snad jasně, ne?
Marigold nechci.
Já vím, ale to jsem tě měla nechat umřít?
No jo, ale celý ty tři roky jsou teď v tahu.
Tři roky střízlivosti. Ale takhle jsi to chtěla, ne?
O čem to mluvíš?
O tomhle. O našem parazitickým vztahu.
Věčnej průserář a jeho svatá spasitelka.
Se mnou se nemusíš dívat pravdě do očí ohledně svýho prázdnýho života.
No teda. Víš co? Možná bys měl trošku ubrat.
Ne, já spíš ještě přidám. Co ty na to?
Vždyť dysfunkčnost nám v týhle rodině jde nejlíp.
Tady máme věčný problémy s tátou,
závisláka na chaosu,
problémy s mámou,
další problémy s tátou,
problémy s tím, že jsi nesnesitelnej kretén,
a ty…
Z tebe mám pocit, že jsi tak zvláštně seberealizovaná.
Každopádně já už mám po krk toho,
jak se musím krčit před tvou nadřazeností.
Takže takhle mi poděkuješ, že se o tebe už pět let starám?
Máš to nějaký pomotaný, holka.
Kdo se staral o tebe, když odešel Ray?
Těmhle to bylo u prdele.
Kdo se staral o Claire, když tě vyhazovali z konkurzů na všechny ty debilní role?
Ty si myslíš, že mě těší mít v suterénu dospělýho chlapa,
co mi celej dům obalil bublinkovou fólií?
Že mě baví zachraňovat zoufalce, co je věčně na dně?
Na dně? Moi?
Tady žádný dno neuvidíš, slečinko. Vůbec žádný.
Já jsem jak Mariánskej příkop!
- Však uvidíš. - Tak víš co? Klidně.
- Klidně do toho zase spadni. - Jo.
Je úplně jasný, že to chceš. Užij si to. Schválně, jestli to mnou pohne.
Díky.
Vážně ti děkuju.
Konečně špetka upřímnosti.
Je to příjemný. A osvěžující.
Chtěla jsi starýho Klause. Tak tady ho máš.
- Klausi, no tak. - Co to děláš?
Bacha!
Hej, Klausi!
A víte co? Když už jsme u toho,
chce mě tady ještě někdo za něco seřvat? Teď je vhodná chvíle.
Ne?
Nikdo?
Fajn. Protože mě už nebaví být za padoucha.
Představení skončilo, tak co uděláme s Jennifer?
Musíme ji najít.
V týhle kraksně každopádně nikam nedojedeme.
Řekl, že já jsem nejlepší. Jenom to připomínám.
Opatrně.
- S citem. - Jo, jasně.
Hej, Bene.
Co je? Co chceš?
Už jsou tři hodiny. Máš se ozvat probačnímu úředníkovi.
No jo, už se nemůžu dočkat, až mu povykládám, co podnikám.
Překročení státních hranic, vystřílení města, bouračka ve volkswagenu.
Dobrej nápad.
Pitomče.
No jo.
Prověřte mi Chrysler LeBaron Town & Country.
Z roku ’80 nebo ’81.
Hnědá barva, boky z imitace dřeva, poznávačky z Nového Mexika.
Hledejte nějaké s majitelem s křestním jménem Gene,
jako Golf, Echo, November, Echo.
Nebo Jean. Jako Juliett, Echo, Alfa, November.
Víte, co je divný?
Všichni ti lidi v New Grumpsonu.
Měli na sobě vojenskou výbavu se značkou Hargreeves.
Luthere, celý to pitomý město Hargreevesovi patřilo.
Jo. Jako by jeho smyslem bylo věznit Jennifer.
Co je na ní tak důležitýho?
Není to jasný?
- Je jednou z nás. - Ne. Ani náhodou.
Ale smysl by to dávalo.
Proč by jinak stavěl tu Truman Show?
Podrazil nás, jasný? Jennifer říkala něco úplně jinýho než Sy.
Ale oba jsou teď pryč, takže máme dvě mizerný možnosti.
Buď půjdeme za strážcema, nebo ještě hůř, za tátou.
Ale no tak.
Asi se musíme rozdělit. Já s Lilou půjdeme za strážci.
Zbytek si pokecá s tátou.
Já jdu s váma.
A já jdu hledat Jennifer.
Bude lepší být pohromadě.
To teda nebude. A tahle malá exkurze to prokázala.
Na to, že jsi sem vůbec nechtěl, jsi nějakej natěšenej.
Jste banda šašků. Já jdu sám.
Bene.
Opovaž se odejít!
A bylo nás šest.
Hele.
Říkali mi Nancy, protože…
Já už to vím.
Co?
Sledoval jsem tě.
Tehdy večer.
Cože? To mě teď jako špehuješ?
Viděl jsem tě.
Byla jsi s ním v tý kavárně.
S kým?
Nedělej blbou.
S tím mrňavým kníráčem z Řecka.
Je ti to k smíchu?
Jo, věř mi. Je to fakt k popukání.
Děcka budou mít rozbitou rodinu, a ty se směješ.
Diego, ten chlápek, ten malej Řek,
je Pětka.
Jo. Tajně jsme spolu vyšetřovali strážce.
Tys mi lhala? A tajně děláš pro CIA?
Proto jsem ti to neřekla. Čekala jsem podivnou reakci.
Tohle není podivná reakce.
- Děláš, jako bych měla milence. - Je to horší.
Hele, i když je hrozně lákavý s tebou tohle řešit,
musíme teď myslet na důležitější věci.
Je to kvůli tomu, že je v CIA, že jo?
A já jsem vůl, co vozí zásilky.
Ne, Diego.
Tak proč?
Protože jsem potřebovala něco jen pro sebe.
Něco jinýho než podělaný plínky, vínko s maminama a hodiny baletu.
Ty aspoň každej den vypadneš z domu.
Já jsem uvězněná v nekonečný maloměstský pustině.
To se hodí vědět. Že život, co jsme spolu budovali, je hroznej.
Tak jsem to nemyslela.
Myslíš, že mě baví den co den jezdit se zásilkama?
Dřít jako vůl?
Věř mi, že bych radši někde rozbíjel držky grázlům,
ale někdo se v tomhle manželství snažit musí, protože…
ty to určitě nebudeš.
Pomoz mi!
Bene!
Ťuky ťuk.
Co takhle čisté oblečení přímo ze sušičky?
Kdo…
Kdo jste?
Já jsem doktorka Jean s „J“.
A já jsem doktor Gene s „G“.
Můžeš si tipnout, kdo z nás má radši gin…
A kdo džíny.
Co to má sakra být?
Jsem tady uvězněná?
Ne, jistěže ne. Jsi naším hostem.
Hledali jsme tě už pěkně dlouho.
Máme fůru otázek ohledně očisty.
O čem to mluvíte?
O očis…
Chápu. To nic.
Zrovna jsi prožila něco velice traumatického.
Ta banda ničemů tě chtěla unést.
Ne.
Chtěli…
Co chtěli, zlatíčko?
No, naštěstí jsme se k tobě dostali včas. Kdo ví, co by se ti jinak stalo?
Nemáme někomu zavolat?
Mámě? Tátovi?
Nebo kamarádům?
Nikoho nemám.
Celý můj život.
Celý to byla lež.
Je můj život nějakej zvrácenej vtip?
To nic, zlatíčko.
Teď už jsi v bezpečí.
Ne, musím odejít.
Klid, drahoušku.
Jean a Gene se o tebe postarají.
Přesně tak.
Hele. Po tomhle se ti uleví.
Dej si.
Není to špatné, že?
Víš, alpačí mléko hned tak někomu napoprvé nezachutná.
A je strašně těžké je podojit.
To ty malé cecíky.
Prostě…
Tak to je ten tvůj čtenářskej klub, Nancy?
Sklapni, Diego.
Kristepane!
Budeš řídit.
Určitě? Wandu?
Jo. Už na to kašlu.
Trošku táhne doprava.
A nejezdi přes 65, jinak odpadne i zbytek výfuku.
Jasně.
Vítejte v centrále strážců. Poděkujte Jean a Geneovi.
Jean a Gene toho tady moc nenechali.
Pro jednou se soustřeď, zlato.
Všechny papíry jsou pryč.
Rozhodně to tak vypadá.
Tak jo, vy dva se tady dál šťourejte v nose, já jdu na průzkum.
Nic tady není, Diego.
- Při odchodu spěchali, ne? - Jo.
- No a? - No…
Práce kvapná, málo platná, mamčo.
Tak ven s tím. Proč nemůžeš přeskakovat?
Ale můžu.
Jenom prostě…
Nechceš.
Ale musíš holt zpátky do sedla, kovboji.
Ne!
Ty jo. Kde to jsme?
V metru.
To vidím, ty pakoni, ale proč jsi s náma skočil sem?
Věř mi, že to nebylo naschvál, Lilo.
Od chvíle, co nám Ben podstrčil ten pochybnej marigold,
skončím po každým přeskoku tady.
- Bezva. - Ani moc ne.
Co je dole?
Takže New York ani Londýn to nebude.
Věř mi, že takový metro jsi ještě neviděla.
- A kam jezdí vlaky? - To je na tom to podivný.
Popojel jsem o jednu stanici směrem na západ.
Když jsem vyšel nahoru, byl stejnej den, stejnej čas, ale jiná časová osa.
Tak to je zajímavý.
Jo.
Mapa.
Ta se šikne, ne?
Kdybych ji chápal.
Jednou jsem jela metrem v Tokiu s kulkou v noze, a navíc s menstruací.
Těžší to být nemůže.
Dobře, takže…
Sever a jih, tohle vede tamhle.
Ty vole, fakt je to zmatený.
Na východ. Zkusíme to?
Měli bysme jít za Diegem.
Nuda. No tak, někam si vyjedeme.
Nechci nikam jezdit, dokud to nepochopíme.
Hejbni kostrou!
Běž ven! Nechoď dovnitř!
Super.
CLAIŘINY ÚSPORY
Strejdo Klausi?
Clairinko.
Ty jsi doma.
Co to děláš?
Víš, ta televize…
už nějakou dobu blbne. Ty sis toho nevšimla?
Řekl jsem si, že ji vezmu k těm chytrákům do labiny,
ať ji dají do kupy.
Hej, bacha. Bacha na nohy.
Máš pod nohama sklo. Pozor na to sklo.
Byla to nehoda.
A vrátím ti to.
Strejdo Klausi,
ať se stalo cokoli, co kdybychom si o tom v klidu promluvili?
Děkuju za návrh, Clairinko, někdy později to proberu moc rád, ale…
Tvůj strejda Klaus teď ale prožil vážně strašný den
a už prostě nemůže…
Prostě se o tom teď nemůže bavit. Promiň.
No tak, strejdo. Když je to tak zlý, nebude to po alkoholu ještě horší?
Ne, už je pozdě.
- Ne. - Už je pozdě.
Ne, není.
Ale je. Jdu pryč.
- Prosím, nemůžeme si chvilku promluvit? - Uhnula bys?
- Spolu to zvládneme… - Do prdele, mohla bys už uhnout?
Hned!
Už jsem ti říkal, že je pozdě.
Fuj, smrdí to jak zadnice.
Kristova noho!
Dr. Jean Thibedeauová.
Očista?
Pojď k taťkovi.
Fujtajbl.
Hnus.
Milý deníčku.
ROZBITÝ AUTOMAT
Proč pořád nosím sako?
Co to děláš?
To abych našel cestu zpět.
Je tady rozbitej automat, skvrna ve tvaru Austrálie
a tři prasklý žárovky.
Jak poetický.
Jo.
Kde podle tebe budeme?
Tipuju, že doma u Jean a Genea.
- Stejnej den, stejnej čas, jiná osa. - Jiná osa.
Já to věděla.
Víš prdlačku.
Asi jsme poskočili v čase na konec světa.
Ne. Nikam jsme neposkočili.
Neposouváme se v čase dopředu ani dozadu.
Přecházíme do jiných verzí současnosti.
Tohle je byt Jean a Genea.
Tady už jsem byl. Je to moje apokalypsa.
Tvoje apokalypsa?
Jo, původní časová osa. Trčel jsem tady 40 let.
V týhle časový ose Viktor odpálil Měsíc a my ho nezastavili.
Tak tahle časová osa je pěkně na hovno.
Momentíček.
Dalekohled?
Co je?
Ty sis prdnul?
K zemi!
- Kdo to po nás sakra střílí? - To já.
Tak jo, musíme vypadnout. Běž!
Počkej na mě!
Musím si zlepšit fyzičku.
Sakra.
Co to vyvádíte?
Našels něco, lásko?
Jo, něco jsem našel.
Něco, co nám o tom případě hodně napoví.
Dobře.
Tak se podíváme.
PŘEDMĚT INCIDENTU: JENNIFER POČET OBĚTÍ: 2
Umbrella Academy.
To nejde. V roce 2006 Umbrella Academy neexistovala.
V týhle časový ose ne.
Musí to být jeden z artefaktů Jean a Genea.
Čtěte dál.
14. října 2006.
Počkat, co je na 14. říjnu 2006 tak výjimečnýho?
Tehdy umřel Ben.
Náš Ben.
To je ale náhodička.
Tak já vám to shrnu.
Zničehonic se ukáže někdo z čistírny
a vyšle nás do New Grumpsonu, abysme zachránili nějakou Jennifer.
Celýmu městu přeskočí, někdo to do nás naboří
a tu holku unesou dva samozvaný zachránci v kombíku.
A teď v jejich smetí najdeme spis v cizí řeči, co souvisí s Benovou smrtí.
Takže…
ta celá věc kolem Jennifer nějak souvisí s Benem.
Ipso facto, blbštajni.
Teď lituješ, žes jim můj životopis nedal.
Co má být ten incident?
Byla to tragická nehoda.
STEZKY PODÉL POTOKA STOJÍTE TADY
Zdravím, Benjamine.
Syi, kde jste sakra byl?
Kde je moje dcera? Našli jste ji?
Jo, našli.
A pak na nás zaútočila banda přátelských místních s uzinama.
- Já říkal, že to bude nebezpečné. - A taky, že je to vaše dcera. Což je kec.
Vůbec vás nezná.
Proč tady vlastně jste?
- Takže jste s ní mluvil? - Jo.
Pokecali jsme.
Je to fajn holka.
Takže už to chápete.
Co jako?
Jak je výjimečná.
No jo, přišla mi super.
Vlastně na ni nedokážu přestat myslet.
A kde je teď?
Unesli ji dva magoři s…
ledvinkama.
Jean a Gene a nějak dál.
Dobře, teď mě pozorně poslouchejte.
Situace je extrémně křehká.
Víte? Klidně mi věřte, nebo nevěřte. Na tom nezáleží.
Každopádně jí hrozí velké nebezpečí a my ji musíme hned dostat zpátky.
Co myslíte, že tady dělám?
- Kde máte sourozence? - Na ty magory kašlu. Teď tomu šéfuju já.
Pusťte mě ven!
Hej.
Co se to se mnou děje?
To dělá ona. Volá vás.
Co? O čem to mluvíte?
Už jsem to říkal.
Je výjimečná.
A vy taky, Bene.
Naslouchejte svému tělu.
Potřebuje vás, Bene. Nemůže zůstat sama.
Musíte to dotáhnout do konce.
Všechno, co potřebujete, abyste ji našel, máte ve svém nitru.
Ano? Prostě zavřete oči.
Zavřete oči.
Naslouchejte svému tělu.
Využijte své instinkty.
Je všechno v pořádku, drahoušku?
Jo, nic mi není.
Pojď. Chceme ti něco ukázat.
Koukni.
Co je to za věci?
Důkazy.
Důkazy čeho?
Důkazy, že svět, ve kterém žijeme, je jedna velká lež vycucaná z prstu.
Nejdřív to bylo jako sen.
Takový ten sen, kdy člověk neví, jestli spí, nebo je vzhůru.
Ale pak
se začaly objevovat artefakty.
Nepatrné náznaky pravdy, co proklouzávaly časem a prostorem.
Důkazy teorie mnoha světů v kvantové mechanice a tak.
Věř nám, že jsme se dočkali všemožných nálepek. Viď, Jean?
Podvodníci, křiváci, šarlatáni.
Obviňovali nás z nečestnosti.
A kdo?
Kdo?
Tak například profesorský sbor na univerzitě Golden Mesa.
Vláčeli naše jména bahnem.
Přišli jsme o místo.
A to všechno proto,
že jsme si troufli říkat pravdu
o těchhle vzpomínkách.
O vzpomínkách na jinou časovou osu.
Časovou osu, která nám připadala o tolik…
Pravdivější.
Ve které jsem učila na Harvardu
a Gene obdržel MacArthurovo stipendium.
Aha.
Ale jak to všechno souvisí se mnou?
Jennifer.
Ty jsi klíčem.
Klíčem ke zničení všech falešných časových os a obnovení té pravé.
Jsme připraveni, pusinko.
Co musíme udělat?
Jak ti můžeme pomoct vyvolat očistu?
Vy dva jste…
Jste úplný magoři.
Pozor na pusu, zlatíčko.
Hej, pomoc! Pomozte mi někdo!
Byli jsme na tebe tak hodní. Vzali jsme tě k sobě domů.
Dali jsme ti alpačí mlíko.
Pohled na starého kamaráda by ti třeba mohl osvěžit paměť.
Myslím, že vy dva se znáte.
Ne.
Promysli si to, holka.
Zavři, Rudy.
Ne!
Počkejte! Nenechávejte mě s tím tady!
Pusťte mě ven! Prosím. Ne! Pusťte mě ven!
Pusťte mě odsud!
Fakt to uděláme?
Jo.
Jo, uděláme.
Počkat.
Na rodinný srazy nechodíš.
Skoro nikdy nezavoláš, do rodinnýho newsletteru nepřispíváš.
A přesto jsi celej žhavej na setkání s tátou?
Co to má být?
Jsem zaseklej, víš?
Zaseklej v nekonečný hádce, kterou s ním vedu v hlavě.
A mám pocit,
že se přes to přenesu jedině tak,
že mu konečně řeknu, co mám na srdci.
Chápeš?
- Jo. - Jen vám připomenu jednu drobnost.
Když tys posledně tátovi řekl, cos měl na srdci, zavraždil tě.
To už se určitě znova nestane. Že ne?
Stejně se asi ani nedostaneme dovnitř.
Když nepochodíme se slušností, rozmáznu jim hlavy po zdi zvěstí. Jdeme.
Přichází tři lidé.
Rozumím. Sledujeme je.
Můžu vám nějak pomoct?
Jo, můžete jít Reggiemu říct, že jdeme dovnitř, ať chce, nebo nechce.
Jistě, paní Hargreevesová. Vítejte.
Očekávali jsme vás.
Luthere. Viktore.
Doprovodím vás dovnitř. Pojďte, prosím.
Co to má sakra být?
Doufám, že to není další past otce a dcery.
- Tys mu řekla, že přijdeme? - Ne.
Pět let jsem s ním nemluvila.
Jsem moc ráda, že vás konečně poznávám i osobně.
Ty musíš být Allison.
Tolik jsem toho o tobě slyšela.
Vážně?
Ano.
A Luther. Můj malý Kosmo.
Konečně ti můžu náležitě poděkovat,
žes mě na Měsíci ochraňoval.
To nestojí za řeč.
Drahý Viktor.
Prý sdílíme zápal do hry na housle.
Já mám k houslím spíš rozporuplný vztah, ale…
Pojďte.
Pojďte se posadit.
Tak jo.
Je doma Reggie?
Určitě se tu někde potlouká.
Pojďme se nejdřív seznámit sami.
Jen si dejte, nestyďte se. Jinak se bude kuchař zlobit.
Čaj?
No to mě podrž.
Hej.
- Quinne. - Klausi.
Jaké krásné překvapení.
Myslel jsem, že seš tuhej. Ale ty se místo toho umíš vznášet.
Víš, smrt, znovuzrození, smrt, znovuzrození, smrt…
Je to začarovanej kruh. Tobě to sekne.
Ty fousy.
Jsou fakt…
robustní.
Díky.
Ty vypadáš jako ta samá zdegenerovaná smažka, co mi dluží prachy.
- Jo? - Jo.
Kolik to bylo? Tak pět tisíc?
Nemám teď po kapsách moc hotovosti.
Spíš 40.
Čtyřicet? Kdepak, mon frère. To si mě s někým pleteš.
Pět let ti naskakujou úroky, Klausi.
Počty seděj.
Podívej, Quinne,
klidně se tady můžeme celej den dohadovat o přesný částce,
ale oběma nám je asi jasný,
že tvoje peníze nemám.
A i kdybys byl ochotnej počkat,
nesehnal bych je.
Takže kdybys v tom svým černým pohanským srdci nalezl špetku soucitu
a zapomenul na to…
Co kdybych ti vydloubnul ty tvý krásný kukadla a pověsil si je na krk?
No jo, to bys asi mohl.
Nebo bys nám oběma mohl ušetřit stres, námahu a čas a rovnou mě zabít.
Tak kde máš ten kvér? Kde ho máš?
Nešahej na mě, ty magore.
- V tý bundě? - Nech toho!
Vždycky jsi byl jako nemocný štěně.
Do obličeje ne, prosím.
Fetka zasraná.
Kristepane.
Do prdele.
V Kanadě musí být dost zima.
No, jo. To občas je.
Ale v létě tam bývá příjemně.
A co ty, Luthere? Čím se živíš?
Profesí jsem tanečník.
- Tanečník? - Jo.
To je úžasné.
Všem se vám tak dobře daří. A rozhodně ne díky vašemu otci.
Já to slyšel.
Vedoucí mé ochranky mě informoval, že z maličkého městečka New Grumpson
ještě stále stoupá dým v důsledku vaší kolosální neschopnosti.
Reggie, drahý, prosím tě.
Buď mi teď všechno povíte, nebo ponesete následky.
Až po tobě.
- Hej. - Klid.
Je to tedy pravda.
Tušil jsem, že takovou škodu jste nemohli napáchat au naturel.
Ale jak?
Reggie, už dost.
Vážně se budeš takhle chovat k hostům?
Výhrůžky a vyslýchání?
Posaď se, ať si můžeme promluvit jako civilizovaní lidé.
Už víme, kdo v tomhle vztahu nosí monokl.
Čaj, drahý?
Ne, díky, drahá.
Mohu-li být tak smělý a zeptat se,
jak jste opět získali své schopnosti?
Proč jste zničili New Grumpson? A…
co jste provedli s tou dívkou?
No, to je docela na dlouho,
ale všechno to začalo, když se na nás obrátil Sy Grossman.
To mi nic neříká.
Víš co, Regi? Podstatnější je,
proč jsi stavěl město, abys uvěznil jednu holku?
Jmenuje se Jennifer.
A nevěznil jsem ji.
Já ji chránil.
Před čím?
Samozřejmě že před vámi.
Takže je jednou z nás.
To bohužel ne.
Vůbec není jako vy.
Ve skutečnosti je vaším pravým opakem naprosto ve všech ohledech.
A má větší moc než vy všichni dohromady.
Hej!
Promluvíme si o Benovi.
Máš slušnej dar.
No,
vlastně je to dar i prokletí.
Asi už jsem vymyslel, jak mi ten dluh splatíš.
Ale no tak, nenapínej mě.
Kreténe.
V moldavštině.
Z Moldavska.
- A většina je začerněná. - Fajn, takže nečitelný a nesrozumitelný.
Podle mě to pochází z naší původní časový osy.
Vysvětluje to Benovu smrt. Nazývají to „incident s Jennifer“.
My přece víme, jak Ben umřel.
No dobře, tak nám to pověz.
No, byla to tragická nehoda.
Náš Ben umřel, protože jsme jako tým selhali.
Nikdo za to nemohl a…
A co?
Allison, jak Ben umřel?
Byla to tragická nehoda.
- Protože jsme jako tým selhali. - Selhali.
Nikdo za to nemohl, ale mohli jsme za to všichni.
Ben Hargreeves představoval to nejlepší z nás.
Ben byl Umbrella Academy.
Co je to za zvrácenej trik?
Vzpomene si někdo z vás, jak přesně Ben umřel?
Nic?
Já u toho nebyl.
Já taky ne. Ale ostatní ano.
Člověk by řekl, že smrt milovanýho bratra byste si pamatovali,
ale nepamatujete.
Co to má sakra bejt?
Není to jasný?
Někdo si hrál s vaším hipokampem.
Hrabal se nám v paměti.
I když je to nesmírně fascinující, nemám nejmenší tušení, o co se jedná.
Něco víš, starouši.
Spekulujete o činech mé naprosto odlišné verze
z naprosto odlišné časové osy.
Nicméně
by mi to bylo podobné.
No vida.
Je možné, že existoval jistý tajný projekt
jedné tajné zpravodajské služby.
Experimentování na lidské mysli. Měl jsem to tušit.
Psychologická válka byla v šedesátých letech velký hit.
Ale šlo o krátkodobou zakázku. A nesmírně lukrativní.
Takže dokážeš vymazat vzpomínky?
S lidskou myslí je možné cokoli, mladý muži.
Když jdou vymazat, tak i obnovit?
- S vhodnou technologií. - Což máš?
Přirozeně. Někde v tomto domě jistě bude.
Tak jo, starouši, ty jim je vrátíš.
Veškerý vzpomínky na Benovu smrt.
Protože jestli jsi incident s Jennifer vymazal,
muselo se stát něco dost důležitýho, aby sis dal práci s odstraňováním.
Nic takového neudělám. Teď musíme najít tu dívku, než bude pozdě.
Reggie, prosím.
Drahá, je to dřina. Může to trvat i celé dny.
Ať to bylo jakkoli, to ty jsi ten řetězec událostí uvedl do pohybu.
Nezáleží na tom, v jaké časové ose. Pomoz jim.
Prosím.
Co to má bejt?
Co to sakra bylo?
Nic, co bysme nezvládli.
No nekecej.
- Vidím je! - K zemi!
Honem!
Škoda.
Byli to dobří pracanti.
Jo, ale kdyby je zastřelili, všechno by tím zkazili.
Museli jsme to udělat.
To teda jo, slaďouši.
Možná už je čas na Kykyrý.
Dojdu pro kombíka.
Opři se a uvolni se, Luthere.
Jo, jasně.
Musíme všichni? Nemůžeš to udělat jenom jednomu?
Střípky původních vzpomínek jsou dál uzamčené ve vašich myslích.
Jsou nedílnou součástí vetší skládačky.
Taky se chci připojit.
Ale tys na tý misi nebyl.
Tehdy jsem v týmu nebyl, ale teď už jsem
a pravda mě zajímá zrovna jako vás.
Výtečně. Posaď se, prosím.
A co ty?
Jo, já se radši budu jenom dívat.
Nápodobně. Bez urážky, ale ke svý kůře mozkový tě nepustím.
Nuže dobrá. Třeba byste mi mohli pomáhat.
Chceš mi ještě něco říct, než mi táta usmaží mozek?
Promiň mi to lhaní o tom klubu.
No jo.
Víš, manželé mezi sebou nemají mít tajemství, Lilo.
Je to pravidlo.
Máš pravdu.
Už žádný tajemství.
Myslím, že si od sebe musíme odpočinout. Přehodnotíme to manželství.
Počkat. Bude to bolet?
Nepochybně.
Byla to tragická nehoda.
Ben umřel, protože jsme jako tým selhali.
Nikdo za to nemohl, ale mohli jsme za to všichni.
Ben Hargreeves představoval to nejlepší z nás.
Ben byl Umbrella Academy.
Překlad titulků: Vojtěch Ulrich