NYHEDERNE
-Godaften. Mit navn er Jessica Holmes. -Og jeg er Dan Tenenbaum.
TIRSDAG D. 23. JANUAR 1995
Vi begynder med en enorm historie fra Kensington Wharf.
Action 9's egen Bailey Stone er live med historien.
Det er rigtigt, Jessica.
Jeg står her med to lokale krabbefiskere,
som har fanget den største blæksprutte, der nogensinde er dokumenteret.
Kan I forklare vores seere, hvad der præcist skete?
Ja.
Vi var ude på vandet, en normal dag.
Vi halede krabber op,
da Rolfe her sagde, at han havde noget stort i nettet.
Virkelig stort.
-Ja, enormt. -Jeg troede kraftedeme, det var en hval.
Så jeg siger: "Hal hende ind!"
Ja, og jeg haler og haler.
Ja. Og i næste øjeblik, bang!
-Ja. -Se den. En kæmpestor blæksprutte.
Virkelig stor. Ja.
Hvad tænkte du, da du så den?
Godt spørgsmål. Jeg var faktisk sulten.
-Det var frokosttid. -Ja, vi skulle have hotdogs.
Okay, nu tilbage til blæksprutten.
Dan, Jessica, jeg ved ikke, hvad der sker lige nu.
Noget bevæger sig inde i blæksprutten.
Jeg ved ikke, om I kan se det i studiet, men der lader til at være et…
Det er utroligt, men jeg tror, jeg kan se et ansigt.
-Her. -Ja.
De skærer i blæksprutten for at se, hvad der er derinde.
Okay.
Hvad fanden?
Kan du fortælle, hvad der er sket?
Udrensningen.
Som I kan se, er mange spørgsmål fortsat ubesvarede.
Hvad er udrensningen?
Hvem er denne lille pige?
Hvor kom hun fra, og hvor skal hun hen herfra?
Tak for reportagen, Bailey.
Vi stiller om til Liza King i Channel 9-helikopteren…
Typisk denne familie at forkludre en simpel redningsmission.
Vi havde hende.
Hvem var de psykopater med bæltetasker?
Var det bare mig, eller stank de af vådt får?
Jeg tænkte geder.
Måske lamaer.
Og hvad så?
Hvorfor kaldte de dig Nancy?
De hedder Gene og Jean.
De driver en undergrundsorganisation kaldet Vægterne.
Sexkult?
Ikke en sexkult.
Når man toppen, er det altid en sexkult.
Han har fat i noget.
De er en ekstremistisk gruppe, som tror, de har minder fra en anden tidslinje.
-Nogle af deres minder er ret præcise. -Ja.
De kalder fænomenet for "Umbrella-effekten".
Hvordan er det muligt?
Det prøver vi stadig at finde ud af.
Hvad vil de med Jennifer?
-Fedt. Det ved I heller ikke. -Hallo.
-Er du okay? -Jeg har det strålende, takket være dig.
Er du sur på mig, fordi jeg reddede dit liv?
Jeg udtrykte mig meget tydeligt. Ingen marigold.
Jeg ved det, Klaus. Skulle jeg lade dig dø?
Nej. Det er bare tre år, der er totalt spildt.
Tre år som ædru. Men du fik, hvad du ville, ikke?
Hvad snakker du om?
Om det her. Vores parasitiske forhold.
Den evige taber og hans hellige frelser.
Så længe jeg lever, skal du ikke forholde dig til dit indholdsløse liv.
Okay, wow! Måske skulle du lige skrue lidt ned.
Nej, jeg tror faktisk, jeg skruer lidt op.
Dysfunktion er trods alt familiens spidskompetence.
Vi har faderkomplekser!
Kaosjunkie.
Moderkomplekser.
Flere faderkomplekser.
Utåleligt røvhul-kompleks.
Og dig…
Du lader underligt nok til at have realiseret dig selv.
Jeg er færdig med at leve
sammenkrøbet i jeres lille boble af overlegenhed.
Er det takken for at have passet på dig de sidste fem år?
Der er vist noget, du har misforstået.
Hvem har taget sig af dig, siden Ray skred? Alle her var ligeglade.
Hvem tog sig af Claire,
mens du faldt igennem til hver eneste lorteaudition i byen?
Tror du, jeg elsker at have en voksen mand i min kælder,
der dækker hele mit hus til i bobleplast?
At jeg elsker at samle dig op, hver gang du rammer bunden?
Bunden? Moi?
Der er ingen bund her, lille frøken. Ingen bund overhovedet.
Jeg er sgu en regulær Marianergrav!
-Vent, til du ser bunden. -Okay. Fint.
Kast dig bare ned i afgrunden.
Det er tydeligvis det, du ønsker. Mor dig, og se, om det rager mig!
Tak.
Oprigtigt tak. Endelig en smule ærlighed.
Det føles godt. Forfriskende.
Du ville have den gamle Klaus. Her er han.
-Stop nu, Klaus. -Hvad laver du?
Pas på, Klaus!
Når nu vi er i gang, er der så andre, der vil lette deres hjerte?
For så er det nu.
Nej?
Ingen?
Jeg er færdig med at være skurken her.
Nu hvor showet er forbi, hvad gør vi så med Jennifer?
Vi må finde hende.
Vi kommer ingen vegne i den her møgspand.
Han sagde, jeg var den bedste. Jeg siger det bare.
Forsigtig.
-Forsigtig. -Okay.
Ben?
Hvad vil du?
Klokken er tre. Tid til at ringe til din tilsynsværge.
Ja. Jeg glæder mig til at fortælle ham alt det, jeg har lavet.
Forladt staten, gennemhullet en hel by, smadret en Volkswagen.
God idé… idiot.
Okay.
Jeg skal have tjekket en Chrysler LeBaron
fra omkring 1980, 1981.
Brun, sider af imiteret træ, New Mexico-nummerplader.
Led efter match, hvor ejerens fornavn er Gene.
Det er Golf-Echo-November-Echo.
Eller Jean. Det er Juliett-Echo-Alpha-November.
Det er mærkeligt.
Alle de folk i New Grumpson.
De bar militærudstyr med Hargreeves-logo.
Luther, hele byen tilhørte Hargreeves.
Som var den lavet til at holde Jennifer fanget.
Hvorfor er hun så vigtig?
-Er det ikke indlysende? Hun er en af os. -Nej.
Det ville give mening. Far har bygget et Truman Show omkring hende.
Fyren snød os. Intet, Jennifer sagde, passede med Sys historie.
Nu er de begge to væk, så vi har to elendige muligheder.
Vi går efter Vægterne eller, værre endnu, taler med far.
Helt ærligt.
Vi må dele os. Mig og Lila følger efter Vægterne.
I andre taler med far.
Jeg tager med jer.
Jeg får fat i Jennifer.
Det er bedst at blive sammen.
Nej, det er ej. Det fik vi bevist med denne lille ekskursion.
Du er ret ivrig i lyset af, at du ikke ville med.
I er nogle klovne. Jeg tager alene af sted.
Ben.
Du vover på at gå.
Og så var der seks.
Hør.
Grunden til, de kalder mig Nancy, er…
-Jeg ved det allerede. -Ved hvad?
Jeg fulgte efter dig.
Forleden aften.
Hvad? Udspionerer du mig nu?
Jeg så dig.
Du sad på caféen med ham.
Med hvem?
Spil ikke dum.
Den lille græker med overskægget.
Synes du, det er sjovt?
Ja, tro mig. Det er hylende morsomt.
Ungerne vokser op i et skilsmissehjem, og du ler.
Diego, den lille fyr, den lille græker,
er Fem.
Vi har efterforsket Vægterne undercover.
Har du løjet? Og arbejder du undercover for CIA?
Jeg vidste, du ville reagere bizart på det.
Jeg reagerer ikke bizart.
-Du ter dig, som var det en affære. -Det er værre.
Jeg ville gerne klarlægge, hvad det her handler om,
men vi har vigtigere ting at tænke på.
Det er, fordi han er i CIA, ikke?
Jeg er bare en dum fragtmand.
Nej, Diego.
Hvorfor så?
Jeg havde brug for noget, der var mit.
Noget andet end bleskift, vinfulde mødre og balletundervisning.
Du kommer ud af huset hver dag.
Jeg er bare fanget i et endeløst forstadshelvede.
Godt at vide, at det liv, vi har skabt, er så forfærdeligt.
Det var ikke sådan ment.
Tror du, jeg elsker at køre ud med pakker dag ind og dag ud?
At knokle min røv i laser?
Tro mig. Jeg vil hellere smadre kranier,
men nogen skal jo arbejde for ægteskabet, og du gør det i hvert fald ikke.
Hjælp mig!
Ben!
Banke, banke på!
Hvad siger du til rent tøj direkte fra tørretumbleren?
Hvem er I?
Jeg er dr. Jean med J.
Og jeg er dr. Gene med G.
Du må selv afgøre, hvilken Jean der er dominant…
Og hvilken der er recessiv.
Hvad fanden foregår der?
Er jeg jeres fange?
Nej, selvfølgelig ikke. Du er vores gæst.
Vi har ledt efter dig i meget lang tid.
Vi har så mange spørgsmål om udrensningen.
Hvad snakker I om?
Udrensn…
Jeg forstår. Det er okay.
Du har lige været ude for en meget traumatisk oplevelse.
Det slæng af misdædere prøvede at kidnappe dig.
Nej.
De var…
De var hvad, kære?
Gudskelov fik vi fat i dig. Hvem ved, hvad der ellers var sket med dig?
Er der nogen, vi kan ringe til for dig?
Mor? Far?
Måske en ven?
De er alle væk.
Hele mit liv.
Det var én stor løgn.
Er jeg bare en del af nogens makabre spøg?
Det er okay, kære.
Du er i sikkerhed nu.
Nej, jeg må af sted.
Tag det roligt, lille ven.
Lad Jean og Gene passe på dig.
Nemlig.
Det her får dig til at få det bedre.
Kom så.
Ikke værst, vel?
Ikke alle kan lide alpakamælk første gang.
De er notorisk svære at malke.
Små patter.
Sådan her…
Så det her er bogklubben? Nancy?
Hold mund, Diego.
Pokkers!
Du kører.
Sikker? Wanda?
Ja. Jeg er ligeglad.
Hun trækker lidt til højre.
Kør ikke over 65, ellers falder lydpotten af.
Modtaget.
Velkommen til Vægternes hovedkvarter, skænket af Jean og Gene.
Jean og Gene efterlod ikke mange spor.
Hold fokus for en gangs skyld.
Alle dokumenterne er væk.
Det ser sådan ud.
Mens I to står og kukkelurer, vil jeg rekognoscere.
Der er intet her, Diego.
-Vores mål tog af sted i en fart. -Ja.
Og?
Og hastværk er lastværk, lillemor.
Ud med sproget. Hvorfor kan du ikke blinke?
Jeg kan godt blinke.
Det er bare, fordi…
Du ikke gider.
Du må op på hesten igen, Kemosabe.
Lad være!
Hvor er vi?
En metrostation.
Det kan jeg se, men hvorfor blinkede du os herhen?
Tro mig, det var ikke med vilje.
Siden Ben gav os den snoldede marigold, er jeg endt her, hver gang jeg blinker.
-Fedt nok. -Ikke just.
Hvad er der her?
Vi er ikke i New York eller London.
Tro mig, denne metro er helt unik.
-Hvor kører togene hen? -Det er det underlige.
Jeg tog et vestgående tog. Kørte ét stop.
Da jeg kom op, var det samme dag, samme tidspunkt,
men en helt anden tidslinje.
Se, det er interessant.
Ja.
Et kort.
Det kan vel bruges?
Hvis jeg kunne tyde det.
Jeg har fundet vej i Tokyos metro med et skudsår i låret og menstruation,
så hvor svært kan det være?
Okay, så…
Nord til syd. De rammer hinanden her.
Det er sgu forvirrende.
Østgående. Skal vi?
-Vi skal tilbage til Diego. -Kedeligt. Kom nu. Lad os køre med.
Jeg vil ikke stige på, før vi forstår det her.
Få fingeren ud!
Gå så væk! Bliv udenfor!
Super.
CLAIRES KONTANTER
Onkel Klaus?
Claire Bear!
Du er hjemme!
Hvad laver du?
Det her tv
har været i uorden i et stykke tid.
Har du ikke bemærket det?
Jeg tager det med ned til elektroniknørderne
og lader dem udrette deres mirakler.
Forsigtig! Pas på fødderne!
Pas på, du ikke får glasskår i fødderne.
Det var et uheld.
Jeg betaler dig tilbage.
Onkel Klaus,
hvad end der er sket, skal vi så ikke sætte os og tale om det?
Tak for forslaget, Claire Bear. Jeg vil hjertens gerne tale om det senere.
Men onkel Klaus har haft en helt forfærdelig dag,
og han kan ikke…
Han kan ikke have den samtale lige nu. Undskyld.
Kom nu. Er det så slemt, at en drink ikke bare gør det værre?
Nej, det er for sent.
-Nej. -Det er for sent.
Nej, det er ej.
Jo, det er. Jeg smutter.
Kan du ikke bare blive og snakke?
Vil du flytte dig?
-Vi kan komme igennem det… -Flyt dig nu bare, for fanden!
Nu!
Jeg har jo sagt, at det er for sent.
Her lugter af røv.
Jøsses!
Dr. Jean Thibedeau.
Udrensningen?
Kom til farmand.
Bvadr.
Klamt.
Kære dagbog.
Hvorfor går jeg altid i jakkesæt?
Hvad laver du?
Efterlader brødkrummer.
En defekt automat. Plet på gulvet formet som Australien.
-Tre sprungne pærer. -Poetisk.
Ja.
Hvor tror du, vi ender henne?
Jeg vil skyde på Gene og Jeans lejlighed.
-Samme dag og tid, en anden tidslinje. -Jeg vidste det.
Så du ved altså ingenting.
Du må være hoppet frem til verdens undergang.
Vi er ikke hoppet nogen steder hen.
Vi bevæger os ikke fremad eller bagud i tid.
Vi besøger bare alternative nutider.
Det er Gene og Jeans lejlighed.
Jeg har været her før.
Det er min apokalypse.
Din apokalypse?
Ja, den oprindelige tidslinje. Jeg var fanget her i 40 år.
Dette er tidslinjen, hvor Viktor sprængte månen i luften.
Det er en rigtig nederen tidslinje.
Øjeblik.
En kikkert?
Hvad?
Pruttede du lige?
Ned!
-Hvem fanden skyder på os? -Det gør jeg.
Vi må væk herfra. Løb!
Vent på mig!
Jeg skal i bedre form.
Pis.
Hvad laver I?
Fandt du noget, skat?
Også i den grad.
Noget, der vender op og ned på sagen.
Okay.
Lad os se.
JENNIFER OFRE: TO UMBRELLA ACADEMY - 14/10/2006
Umbrella Academy.
Det er umuligt. Der var intet Umbrella Academy i 2006.
Ikke i denne tidslinje.
Det må være en af Gene og Jeans artefakter.
Læs videre.
Den 14. oktober 2006.
Hvad er særligt ved den 14. oktober 2006?
Det var den dag, Ben døde.
Vores Ben.
Sikke et sammentræf.
Lad mig forklare.
En tilfældig renseriejer dukker op ud af det blå
og sender os til New Grumpson for at redde en pige ved navn Jennifer.
Hele byen falder fra hinanden.
Vi bliver torpederet, og pigen bliver kidnappet af to selvtægtsudøvere.
I deres affald er et udenlandsk dokument, der har noget at gøre med Bens død.
Derfor…
…hvad der end er med Jennifer, har det noget med Ben at gøre.
Ipso facto, røvhuller.
Fortryder du, du ikke gav dem mit CV?
Hvad er "Jennifer-hændelsen"?
Det var en tragisk ulykke.
VANDRERUTER DU ER HER!
Hej, Benjamin.
Sy, hvor fanden har du været?
Hvor er min datter? Fandt I hende?
Det skal jeg lige love for.
Vi blev beskudt af en flok venlige indbyggere med Uzier.
Jeg sagde, det var farligt.
Du sagde også, hun var din datter, hvilket er løgn.
Hun aner ikke, hvem du er.
Hvorfor er du her?
-Så du talte med hende? -Ja.
Vi hang ud.
Sød pige.
Så nu forstår du.
Forstår hvad?
Hvor særlig hun er.
Ja, hun virkede sej.
Jeg kan ærligt talt ikke få hende ud af hovedet.
Hvor er hun nu?
Bortført af to psykopater med bæltetasker.
Gene og Jean et-eller-andet.
Hør nu godt efter.
Det her er en ekstremt ustabil situation.
Tro mig eller lad være. Det er lige meget.
Uanset hvad er hun i alvorlig fare. Vi må finde hende øjeblikkeligt.
-Hvad tror du, jeg laver her? -Hvor er dine søskende?
Glem de tabere. Jeg fører an nu.
Luk mig ud herfra!
Hey.
Hvad sker der med mig?
Det er hende. Hun kalder på dig.
Hvad snakker du om?
Jeg sagde det jo.
Hun er noget særligt.
Og det er du også, Ben.
Lyt til din krop.
Hun har brug for dig. Hun kan ikke være alene.
Du skal gennemføre det her.
Du har alt, du skal bruge til at finde hende, inde i dig selv.
Bare luk øjnene.
Luk øjnene.
Lyt til din krop.
Brug dine instinkter.
Er alt i orden, min kære?
Ja, det er ikke noget.
Kom.
Vi vil vise dig noget.
Hvad er alt det her?
Beviser.
På hvad?
Beviser på, at den verden, vi lever i, er en stor, fed løgn.
Først var det som en drøm.
En af de drømme, hvor man ikke ved, om man drømmer eller ej.
Men så
kom artefakterne.
Små stykker af beviser, der smuttede igennem tid og rum.
Beviser på kvantemekanikkens teori om mange verdener og den slags.
De kaldte os alskens forfærdelige ting. Ikke sandt, Jean?
Svindlere, bedragere, charlataner.
Anklagede os for intellektuel uredelighed.
Hvem er "de"?
"Hvem er de"?
Fakultetet på Golden Mesa College til at starte med.
Vores gode navn blev slæbt gennem sølet.
Fastansættelse, tilbagekaldt.
Alt det, fordi vi vovede at sige sandheden
om disse minder.
Minder om en anden tidslinje.
En tidslinje, der føltes så meget mere…
Mere sand.
Hvor jeg underviste på Harvard,
og Gene var MacArthur-stipendiat.
Okay.
Hvad har alt det med mig at gøre?
Jennifer.
Du er nøglen.
Vejen til at ødelægge de falske tidslinjer og genoprette den ægte.
Vi er klar.
Hvad skal vi gøre?
Hvordan kan vi hjælpe dig med at forårsage udrensningen?
I er…
I er vanvittige.
Tal pænt, min kære.
Hjælp mig!
Vi var så søde ved dig.
Tog dig ind i vores hjem.
Gav dig alpakamælk.
Måske kan det genopfriske din hukommelse at se en gammel ven.
I to kender vist allerede hinanden.
Nej.
Tænk over det, stump.
Luk porten, Rudy.
Nej!
Vent! Efterlad mig ikke herinde med den!
Luk mig ud! Vær nu sød! Luk mig ud!
Luk mig ud!
Gør vi virkelig det her?
Ja.
Ja, det gør vi.
Vent lidt.
Du droppede familiesammenkomsterne. Ringer aldrig.
Sender aldrig noget til familiens nyhedsbrev.
Og nu står du her, klar til at møde far som den første?
Hvad sker der?
Jeg sidder fast, okay?
Jeg sidder fast i et evigt skænderi med ham i mit hoved.
Og jeg føler,
at jeg først kan komme videre, når jeg fortæller ham, hvad jeg mener.
-Forstår du? -Ja.
En venlig påmindelse til gruppen om, at sidst du sagde din mening til far,
myrdede han dig.
Det sker garanteret ikke igen. Vel?
Vi når nok ikke længere end hoveddøren.
Virker høflighed ikke, blæser jeg deres hjerne ud med rygter.
Lad os gå.
Tre personer nærmer sig.
Modtaget. Vi har den.
Kan jeg hjælpe?
Ja, løb ind og sig til Reggie, at vi kommer ind, om han vil det eller ej.
Selvfølgelig, fr. Hargreeves. Velkommen. Vi har ventet jer.
Luther. Viktor.
Jeg følger jer indenfor. Denne vej.
Hvad fanden foregår der?
Jeg gider ikke endnu et far-datter-baghold.
-Har du fortalt ham, at vi kom? -Nej.
Jeg har ikke talt med manden i fem år.
Sikke en fornøjelse endelig at møde jer i virkeligheden.
Du må være Allison.
Jeg har hørt så meget om dig.
Har du?
Ja.
Og Luther, min lille rumdreng.
Jeg kan endelig takke dig for at passe på mig på månen.
Ingen årsag.
Kære Viktor.
Jeg kan forstå, vi begge elsker violin.
Det er nærmere had-kærlighed for mig, men…
Kom.
Kom og sæt jer.
Okay.
Er Reggie hjemme?
Han tøffer rundt et sted heromkring.
Lad os lære hinanden at kende først.
Værsgo. Hold jer ikke tilbage. Ellers bliver kokken tvær.
Te?
Det var pokkers.
Yo.
-Quinn. -Klaus.
Sikke en dejlig overraskelse.
Jeg troede, du var død, men det viser sig, at du kan svæve.
Død, genfødsel, død, genfødsel, død…
Det er en ond cirkel. Du ser godt ud.
Skægget.
Det ser meget robust ud.
Tak.
Du ligner stadig den samme afsporede heroinjunkie, der skylder mig penge.
-Gør jeg? -Ja.
Hvad var det? Fem tusind?
Jeg har ikke så mange kontanter på mig.
-Prøv med 40. -Fyrre?
Nej, mon frère. Du forveksler mig med en anden.
De har trukket renter i fem år, Klaus.
Regnestykket stemmer.
Hør nu, Quinn.
Vi kunne stå og diskutere kroner og øre hele dagen,
men jeg tror, vi begge godt ved,
jeg ikke har pengene.
Og selv hvis du gav mig tid, kunne jeg ikke skaffe dem.
Så hvis du kunne få det over dit dystre, hedenske hjerte at eftergive gælden…
Jeg kunne også flå et af dine pæne øjne ud og gå med det om halsen?
Det kunne du vel.
Eller du kan spare os begge al den stress, energi,
hovedpine og tid og dræbe mig på stedet.
Hvor er pistolen? Hvor har du den?
Fingrene væk, dit udskud.
-Bagpå i bukselinningen? -Stop!
Du har altid været en syg køter.
Ikke i ansigtet, tak.
Forpulede junkie.
Hold da kæft.
Det var satans.
Det må være ret koldt i Canada.
Altså, ja. Det kan det være.
Somrene er ret behagelige.
Hvad med dig, Luther? Hvad laver du?
Professionel danser.
-Danser? -Ja.
Vidunderligt!
I har klaret jer så godt. Ikke takket være jeres far.
Det hørte jeg godt.
Min sikkerhedschef fortæller mig, at landsbyen New Grumpson, Maine,
stadig står i flammer i kølvandet på jeres kolossale uduelighed.
Reggie, skat, vær nu sød.
Fortæl mig alt, jeg vil vide, eller svar for følgerne.
Dig først.
-Hey. -Wow!
Så det er altså sandt.
Jeg tænkte nok, I ikke kunne have forvoldt al den skade au naturel.
Men hvordan?
Reggie, det er nok.
Er det sådan, du behandler dine gæster?
Trusler og forhør?
Sæt dig ned, og lad os tale sammen som civiliserede mennesker.
Nu ved vi, hvem der har monoklen på i forholdet.
Te, skat?
Nej tak, skat.
Hvis jeg må være så fræk at spørge,
hvordan genvandt I jeres kræfter?
Hvorfor ødelagde I New Grumpson?
Og
hvad har I gjort med pigen?
Det er en lang historie,
men det hele begyndte, da vi blev kontaktet af Sy Grossman.
Jeg kender ikke navnet.
Spørgsmålet er, hvorfor du byggede en hel by for at holde en pige fanget?
Hendes navn er Jennifer.
Og jeg holdt hende ikke fanget.
Jeg beskyttede hende.
Mod hvad?
Mod jer, naturligvis.
Så hun er en af os.
Desværre ikke.
Hun er ingenlunde som jer.
Hun er sågar jeres diametrale modsætning på alle tænkelige måder.
Og hun har flere kræfter end alle jer tilsammen.
Hey!
Vi skal tale om Ben.
Det er noget af en gave, du har.
Tja,
en gave og en forbandelse.
Jeg har en idé til, hvordan du kan afvikle din gæld.
Kom nu. Hold mig ikke hen i spænding.
Røvhul.
På moldovisk.
Fra Moldova.
-Det meste er censureret. -Så vi kan hverken læse eller se det.
Dokumentet stammer fra vores oprindelige tidslinje.
Det beskriver Bens død. Omtaler den som "Jennifer-hændelsen".
Vi ved, hvordan Ben døde.
Okay, så. Fortæl os det.
Det var en tragisk ulykke.
Vores Ben døde, fordi vi svigtede som hold.
Ingen var ansvarlig, og…
Og hvad?
Allison, hvordan døde Ben?
Det var en tragisk ulykke.
-Ben døde, fordi vi… -Svigtede som hold.
Ingen var ansvarlig, og dog var vi alle ansvarlige.
Ben Hargreeves var den bedste af os.
Ben var Umbrella Academy.
Hvad er det for en syg gimmick?
Kan nogen af jer rent faktisk huske, hvordan Ben døde?
Intet?
Jeg var der ikke.
Heller ikke mig, men I andre var.
Man skulle tro, I kunne huske noget ved jeres brors død,
men det kan I ikke.
-Hvad fanden foregår der? -Er det ikke indlysende?
Nogen har manipuleret med jeres hippocampus.
Rodet med vores minder.
Det er ganske fascinerende,
men jeg har ingen anelse om, hvad det handler om.
Du ved noget, gamle.
I gisner om handlinger udført af en helt anden udgave af mig
fra en helt anden tidslinje.
Når det er sagt,
lyder det plausibelt for mig.
Nu kommer det.
Der har muligvis været et vist hemmeligt projekt
med en vis hemmelighed efterretningstjeneste.
Menneskeforsøg på psyken. Det burde jeg have vidst.
Psykologisk krigsførelse var højeste mode i 60'erne, men det var en kort kontrakt.
Uhyre indbringende.
Så man kan slette minder?
Med den menneskelige psyke er alt muligt.
Så kan man vel også genskabe dem?
-Med den rette teknologi. -Som du har?
Naturligvis. Den er sikkert et sted i bygningen.
Okay, gamle, du sætter hvert eneste minde om Bens død tilbage.
Hvis du slettede Jennifer-hændelsen,
var noget vigtigt nok, til at du tog dig tid til at afskaffe det.
Jeg gør det ikke!
Vi må finde pigen, før det er for sent.
Reggie, vær nu sød.
Det er vanskeligt. Det kan tage timer, dage.
Den årsagskæde, der er sat i gang, er dit værk.
Uanset hvilken tidslinje det skete i, må du hjælpe dem.
Vær nu sød.
Hvad fanden?
Hvad var det?
Intet, vi ikke kan klare.
Virkelig?
-Jeg kan se dem! -Ned!
Skynd dig!
Sikke en skam.
De var gode arbejdere.
Ja, men havde vi skudt dem, ville alt være ødelagt.
Vi gjorde det nødvendige.
Det gjorde vi, pusser.
Måske er det tid til en Chikkadoo.
Jeg henter vognen.
Læn dig tilbage og slap af, Luther.
Som om.
Skal alle gøre det? Kan det ikke bare være én af os?
Der er stadig stykker af jeres oprindelige minder i jeres sind.
Væsentlige dele af et større puslespil.
Jeg vil også tilkobles.
Men du var ikke med på missionen.
Jeg var ikke en del af holdet, men det er jeg nu,
og jeg vil også gerne kende sandheden.
Glimrende. Tag plads.
-Hvad med dig? -Jeg ser bare på.
Ditto. Jeg lader dig ikke pille ved min hjernemasse.
Udmærket. Måske kan du hjælpe.
Er der noget, du vil sige, før far gør min hjerne til grød?
Undskyld, jeg løj om bogklubben.
Okay.
Ægtefæller bør ikke have hemmeligheder for hinanden. Det er reglen.
Du har ret.
Ingen hemmeligheder.
Jeg tror, vi trænger til en pause. For at genoverveje ægteskabet.
Vent! Kommer det her til at gøre ondt?
Utvivlsomt.
Det var en tragisk ulykke.
Ben døde, fordi vi svigtede som hold.
Ingen var ansvarlig, og dog var vi alle ansvarlige.
Ben Hargreeves var den bedste af os.
Ben var Umbrella Academy.
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil