‫- חדשות 9 -‬
‫ערב טוב לכולם.‬
‫אני ג'סיקה הולמס.‬
‫ואני דן טננבאום.‬
‫הערב אנו פותחים בסיפור גדול מהחיים‬
‫במזח קנזינגטון.‬
‫ביילי סטון מחדשות אקשן 9‬ ‫בשידור חי עם הסיפור.‬
‫נכון מאוד, ג'סיקה.‬
‫אני נמצאת פה עם שני דייגי סרטנים מקומיים‬
‫אשר לכדו ככל הנראה‬
‫מה שעשוי להיות הדיונון הגדול ביותר‬ ‫אשר אי פעם תועד על ידי אדם.‬
‫תוכלו להסביר לצופים שלנו בדיוק מה קרה?‬
‫בטח. כן.‬
‫היינו שם, את יודעת, יום רגיל.‬
‫ניסינו לתפוס כמה סרטנים,‬
‫כשרולף אמר פתאום שהוא תפס משהו ממש גדול.‬
‫ממש גדול, כן.‬
‫כן, כזה ענק.‬
‫כן, חשבתי שזה פאקינג לווייתן.‬
‫אז אמרתי, "קדימה, תמשוך אותו פנימה!"‬
‫כן, ואני מושך אותו, ומושך ומושך.‬
‫כן, ואז פתאום, בום!‬
‫כן.‬ ‫-תראו מה זה. דיונון ענק.‬
‫ממש גדול. כן.‬
‫מה עבר לכם בראש כשראיתם את זה?‬
‫שאלה מצוינת. האמת שאני… אני הייתי רעב.‬
‫בגלל שהיה כבר צהריים.‬ ‫-כן, התכוונו לאכול נקניקיות.‬
‫טוב, נחזור לדיונון.‬
‫דן, ג'סיקה, אני לא יודעת מה קורה עכשיו.‬
‫משהו זז בתוך הדיונון.‬
‫אני לא יודעת אם אתם רואים את זה באולפן,‬
‫אבל נראה כאילו יש…‬
‫זאת אומרת, זה מדהים,‬ ‫אבל נראה לי שאני רואה… פנים.‬
‫הנה.‬ ‫-כן.‬
‫הם חותכים את הדיונון כדי לבדוק מה יש שם.‬
‫אוקיי.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫את יכולה לספר לנו מה קרה?‬
‫הטיהור.‬
‫כפי שניתן להבין, ישנן עוד שאלות רבות.‬
‫מהו הטיהור?‬
‫מי הילדה הקטנה הזאת?‬
‫מאין היא באה, ולאן היא תלך מכאן?‬
‫תודה על הדיווח, ביילי.‬
‫עכשיו, בואו נעבור ללייזה קינג‬ ‫במסוק של ערוץ 9…‬
‫- אקדמיית המטרייה -‬
‫איך מתאים למשפחת הליצנים‬ ‫לדפוק משימה פשוטה של חילוץ והצלה.‬
‫לרגע היא הייתה אצלנו.‬
‫מי היו המוזרים האלה עם הפאוצ'ים?‬
‫זאת רק אני‬ ‫או שהיה להם ריח של כבשים רטובות?‬
‫אני חשבתי עזים.‬
‫אולי לאמות.‬
‫למי אכפת?‬
‫ולמה הם קראו לך ננסי?‬
‫קוראים להם ג'ין וג'ין.‬
‫הם מנהלים ארגון מחתרתי בשם "השומרים".‬
‫כת סקס?‬
‫לא, לא כת סקס…‬
‫לא, ברגע שמגיעים לפסגה,‬ ‫זאת תמיד כת סקס.‬
‫כן, יש משהו בדבריו.‬
‫הם ארגון קיצוני שמאמין שיש להם זיכרונות‬
‫מציר זמן חלופי.‬
‫כן, וחלק מהזיכרונות שלהם ממש מדויקים.‬ ‫-כן.‬
‫הם קוראים לתופעה הזו "אפקט המטרייה".‬
‫איך זה בכלל אפשרי?‬
‫טוב, אתה יודע, אנחנו עדיין מנסים להבין.‬
‫מה הם רוצים מג'ניפר?‬
‫יופי. גם את זה אתם לא יודעים.‬
‫היי.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אני בסדר גמור, בזכותך.‬
‫תקשיב…‬ ‫אתה כועס עליי כי הצלתי את החיים שלך?‬
‫הייתי ברור מאוד, לא?‬
‫בלי מריגולד.‬
‫אני יודעת, קלאוס.‬ ‫מה הייתי אמורה לעשות? לתת לך למות?‬
‫אני יודע,‬ ‫פשוט שלוש שנים שלמות ירדו לטמיון.‬
‫שלוש שנים נקי ופיכח.‬ ‫אבל זה מה שרצית, נכון?‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫אני מדבר על זה. מערכת היחסים הטפילית שלנו.‬
‫הפשלונר הנצחי והמושיעה הקדושה שלו.‬
‫כל עוד אני בסביבה,‬
‫את לא צריכה להתמודד ישירות‬ ‫עם חייך הריקניים.‬
‫טוב, וואו! אתה יודע מה?‬ ‫אולי כדאי שתוריד הילוך.‬
‫לא, נראה לי שאני אעלה הילוך. בסדר?‬
‫כאילו, אחרי הכול,‬ ‫חוסר תפקוד הוא המומחיות של המשפחה הזאת.‬
‫יש לנו אחד עם תסביך אבא!‬
‫אחד מכור לכאוס.‬
‫תסביך אימא.‬
‫עוד אחד עם תסביך אבא.‬
‫תסביך של אידיוט מגעיל.‬
‫ואז את…‬
‫באופן מוזר, את נראית די מגובשת,‬ ‫עד כמה שאני רואה.‬
‫בכל אופן, כל כך נמאס לי לחיות…‬
‫להתחבא בבועה קטנה של עליונות.‬
‫אז ככה אתה מודה לי על זה שטיפלתי בך‬
‫בחמש השנים האחרונות?‬
‫נראה לי שהבנת את זה הפוך, מותק.‬
‫מי טיפל בך מאז שריי עזב?‬
‫לאף אחד מהם לא היה אכפת.‬
‫מי טיפל בקלייר הקטנה שלך‬
‫בזמן שדפקת כל אודישן מחורבן בעיר?‬
‫אז אתה חושב שמצא חן בעיניי‬ ‫שאדם מבוגר גר במרתף שלי,‬
‫וכיסה את כל הבית שלי בניילון פצפצים?‬
‫נראה לך שאני אוהבת להרים‬ ‫את התחת העלוב שלך כל פעם שאתה בתחתית?‬
‫תחתית? אני?‬
‫אין פה תחתית, גברת. אין שום תחתית.‬
‫אני שקע מריאנה, קיבינימט!‬
‫חכי ותראי.‬ ‫-אוקיי, אתה יודע מה? בסדר.‬
‫בסדר. לך תתחרפן.‬ ‫-בסדר.‬
‫כי ברור שזה מה שאתה רוצה לעשות.‬
‫תעשה חיים, ותראה שזה לא מזיז לי.‬
‫תודה.‬
‫באמת, תודה.‬
‫סוף סוף, טיפת כנות.‬
‫זה נותן הרגשה טובה. הרגשה מרעננת.‬
‫רצית את קלאוס הישן. קיבלת אותו.‬
‫קלאוס, בחייך.‬ ‫-קלאוס, מה אתה עושה?‬
‫זהירות, קלאוס!‬
‫יודעים מה? בעצם, כל עוד אנחנו כאן,‬
‫לעוד מישהו יש איזה שיט‬ ‫שהוא רוצה להוריד מהלב?‬
‫כי זה הזמן.‬
‫לא?‬
‫אין קופצים?‬
‫יופי, כי סיימתי להיות הרעה במשפחה הזאת.‬
‫עכשיו כשנגמרה ההופעה, מה נעשה לגבי ג'ניפר?‬
‫חייבים למצוא אותה.‬
‫אנחנו לא זזים לשום מקום בגרוטאה הזאת.‬
‫הוא אמר שאני הכי טובה, אז… רק אומרת.‬
‫זהירות.‬
‫-כן, בטח.‬
‫היי, בן?‬
‫מה? מה אתה רוצה?‬
‫השעה שלוש.‬ ‫אתה צריך להתקשר לקצין המבחן שלך.‬
‫אה, נכון. אני כבר מת לעדכן אותו‬ ‫על מה שעשיתי.‬
‫יצאתי מגבולות המדינה, יריתי בעיר שלמה,‬
‫הפכתי פולקסווגן.‬
‫רעיון טוב… דביל.‬
‫טוב.‬
‫תריצו בדיקה על רכב‬ ‫קרייזלר לה-ברון טאון אנד קאנטרי,‬
‫שנת 80', 81'.‬
‫דפנות חומות דמויות עץ,‬ ‫לוחיות רישוי של ניו מקסיקו.‬
‫חפשו התאמה לבעלים בעלי השם הפרטי, ג'ין.‬
‫זה גימל, יוד, נון סופית.‬
‫או ג'ין. זה גם גימל, יוד, נון סופית.‬
‫אתם יודעים מה מוזר?‬
‫כל האנשים האלה בניו גרמפסון.‬
‫הם לבשו ציוד צבאי עם השם הרגריבס.‬
‫לות'ר, כל המקום המחורבן הזה‬ ‫היה עיירה של הרגריבס.‬
‫כן. זה כאילו שתוכנן‬ ‫שג'ניפר תהיה שם בת ערובה.‬
‫מה כל כך חשוב בה בכלל?‬
‫זה לא ברור?‬
‫היא אחת מאיתנו.‬ ‫-לא. אין מצב.‬
‫כאילו, זה הגיוני.‬
‫אחרת למה שאבא יבנה סביבה‬ ‫את "המופע של טרומן"?‬
‫הבחור עבד עלינו, בסדר?‬
‫שום דבר שג'ניפר אמרה‬ ‫לא התאים לסיפור של סיי.‬
‫טוב, שניהם אינם עכשיו,‬ ‫אז זה משאיר לנו שתי אפשרויות מחורבנות.‬
‫או שנרדוף אחרי השומרים,‬ ‫או שגרוע מכך, נדבר עם אבא.‬
‫בחייך, גבר.‬
‫אני חושב שאנחנו צריכים להתפצל.‬ ‫אני וליילה נבדוק את השומרים.‬
‫כל השאר, תלכו לדבר עם אבא.‬
‫אני בא אתכם.‬
‫ואני אלך לחפש את ג'ניפר.‬
‫עדיף שנישאר יחד.‬
‫לא, זה לא. והטיול הקטן הזה הוכיח את זה.‬
‫אתה די נלהב בשביל מישהו‬ ‫שבכלל לא רצה ללכת מלכתחילה.‬
‫אתם חבורה של ליצנים. אני הולך לבד.‬
‫בן.‬
‫אל תלך ממני.‬
‫ואז נותרו שישה.‬
‫תראה.‬
‫הסיבה שהם קוראים לי ננסי היא…‬
‫אני כבר יודע.‬
‫יודע מה?‬
‫עקבתי אחרייך.‬
‫באותו לילה.‬
‫אתה מה? מה, אז אתה מרגל אחריי עכשיו?‬
‫ראיתי אותך.‬
‫היית איתו בבית הקפה.‬
‫עם מי?‬
‫אל תיתממי.‬
‫היווני הקטן עם השפם.‬
‫זה מצחיק אותך?‬
‫כן, תאמין לי. זה קורע מצחוק.‬
‫הילדים שלנו יגדלו בבית הרוס, ואת צוחקת.‬
‫דייגו, הבחור הקטן,‬
‫הבחור היווני הקטן,‬
‫זה חמש.‬
‫כן. חקרנו את השומרים במסווה.‬
‫את שיקרת?‬
‫ואת עובדת עם ה-CIA בתור סמויה?‬
‫בגלל זה לא סיפרתי לך,‬ ‫כי ידעתי שתגיב בצורה מוזרה.‬
‫אני לא מגיב בצורה מוזרה.‬
‫אתה מתנהג כאילו ניהלתי רומן.‬ ‫-זה יותר גרוע מרומן.‬
‫טוב, עד כמה שהייתי שמחה‬ ‫לפרוק את מה שזה לא יהיה,‬
‫יש לנו דברים הרבה יותר חשובים לחשוב עליהם.‬
‫זה בגלל שהוא ב-CIA, נכון?‬
‫אני סתם נהג משלוחים טיפש.‬
‫לא, דייגו.‬
‫אז למה?‬
‫כי הייתי צריכה משהו לעצמי, אוקיי?‬
‫משהו אחר חוץ מלהחליף חיתולים,‬ ‫אימהות משועממות, וחוג בלט.‬
‫לפחות אתה יוצא מהבית כל יום.‬
‫אני פשוט לכודה‬ ‫בגיהינום הפרברי האינסופי הזה.‬
‫טוב לדעת שהחיים שבנינו כל כך גרועים.‬
‫לא לזה התכוונתי.‬
‫את חושבת שאני אוהב‬ ‫למסור חבילות יום אחרי יום?‬
‫לקרוע את התחת?‬
‫תאמיני לי,‬
‫אני מעדיף להסתובב ולפתוח ראשים,‬
‫אבל מישהו חייב להיות נוכח בנישואים האלה,‬
‫כי את בטח לא עושה את זה.‬
‫תעזור לי!‬
‫בן!‬
‫טוק-טוק.‬
‫מה דעתך על בגדים נקיים, חמים מהמייבש?‬
‫מי… מי אתם?‬
‫אני ד"ר ג'ין עם ג'יי.‬
‫ואני ד"ר ג'ין עם ג'י.‬
‫ניתן לך להחליט מי הג'ין הדומיננטי…‬
‫ומי הרצסיבי.‬
‫מה קורה לעזאזל?‬
‫אני אסירה?‬
‫לא, ברור שלא. את אורחת שלנו.‬
‫חיפשנו אותך המון זמן.‬
‫יש לנו כל כך הרבה שאלות על הטיהור.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫הטי…‬
‫אני מבינה. זה בסדר.‬
‫כרגע עברת חוויה טראומטית ביותר.‬
‫חבורת הנוכלים האלה, הם ניסו לחטוף אותך.‬
‫לא.‬
‫הם…‬
‫הם מה, מותק?‬
‫טוב, תודה לאל שהגענו אלייך בזמן.‬
‫מי יודע מה היה עלול לקרות לך?‬
‫אפשר להתקשר בשבילך למישהו?‬
‫אימא? אבא?‬
‫אולי חברה?‬
‫הם כולם אינם.‬
‫כל החיים שלי.‬
‫הכול היה שקר.‬
‫אני סתם חלק מבדיחה חולנית של מישהו?‬
‫זה בסדר, מותק.‬
‫את מוגנת עכשיו.‬
‫לא, אני חייבת ללכת.‬
‫תירגעי, יקירתי.‬
‫פשוט תתני לג'ין וג'ין לטפל בך.‬
‫בדיוק.‬
‫הנה. זה יעזור לך להרגיש טוב יותר.‬
‫קדימה.‬
‫לא רע, נכון?‬
‫את יודעת, לא כולם אוהבים מיד חלב אלפקה.‬
‫הן ידועות לשמצה בקושי לחלוב אותן.‬
‫עטינים קטנים.‬
‫ממש כזה…‬
‫אז זה מועדון הספר הטוב, מה? ננסי?‬
‫שתוק, דייגו.‬
‫אלוהים!‬
‫תנהג אתה.‬
‫אתה בטוח? וונדה?‬
‫כן. כבר לא מזיז לי.‬
‫היא נוטה קצת ימינה.‬
‫ואל תיסע מעל 60 קמ"ש‬ ‫או מה שנשאר מהאגזוז ייפול.‬
‫הבנתי.‬
‫ברוכים הבאים למטה השומרים,‬ ‫באדיבות ג'ין וג'ין.‬
‫ג'ין וג'ין לא נתנו לנו הרבה עם מה לעבוד.‬
‫תתרכז לשם שינוי, יקירי.‬
‫כל התיקים נעלמו.‬
‫זה בהחלט נראה ככה.‬
‫בזמן ששניכם עומדים עם היד במכנסיים,‬ ‫אני צריך לעשות סיור.‬
‫אין פה כלום, דייגו.‬
‫המטרות שלנו עזבו במהירות, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אז?‬
‫אז… החיפזון מן השטן, אימא'לה.‬
‫דבר כבר. למה אתה לא יכול לקפוץ?‬
‫אני יכול לקפוץ.‬
‫את יודעת, אני פשוט…‬
‫לא רוצה.‬
‫אתה חייב לעלות בחזרה על הסוס, קימוסבי.‬
‫לא.‬
‫לא!‬
‫וואו! איפה אנחנו?‬
‫תחנת רכבת תחתית.‬
‫כן, אני רואה את זה, טמבל,‬ ‫אבל למה הקפצת אותנו לכאן?‬
‫תאמיני לי, ליילה, זה לא היה בכוונה.‬
‫מאז שבן נתן לנו לשתות‬ ‫את המריגולד הגרוע הזה,‬
‫אני מגיע לכאן כשאני קופץ.‬
‫מגניב.‬ ‫-לא ממש.‬
‫מה יש למטה?‬
‫טוב, לא הרכבת התחתית‬ ‫של ניו יורק או לונדון.‬
‫תאמיני לי,‬ ‫זה לא דומה לאף רכבת תחתית שהיית בה.‬
‫לאן נוסעות הרכבות?‬
‫זה הקטע המוזר.‬
‫נסעתי ברכבת מערבה. עברתי תחנה אחת.‬
‫כשעליתי למעלה,‬ ‫זה היה בדיוק אותו היום ואותה השעה,‬
‫אבל ציר זמן שונה לחלוטין.‬
‫זה מעניין.‬
‫כן.‬
‫מפה.‬
‫זה עוזר, לא?‬
‫אם אצליח להבין אותה.‬
‫פעם ניווטתי ברכבת התחתית של טוקיו‬ ‫עם פצע ירי בירך‬
‫ובעודי במחזור, אז כמה קשה זה יכול להיות?‬
‫טוב, אז…‬
‫מצפון לדרום. זה מתחבר כאן.‬
‫קיבינימט, זה באמת מבלבל.‬
‫לכיוון מזרח. שנעלה?‬
‫כדאי שנחזור לדייגו.‬
‫משעמם. קדימה, בוא ניסע.‬
‫אני לא רוצה לעלות על רכבות‬ ‫עד שנבין את זה, ליילה.‬
‫אתה צריך להזיז את התחת!‬
‫לכו מפה! תישארו בחוץ!‬
‫מעולה.‬
‫- המזומן של קלייר -‬
‫דוד קלאוס?‬
‫קלייר בר?‬
‫את פה.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫את יודעת, הטלוויזיה הזאת…‬
‫מקולקלת כבר הרבה זמן.‬
‫לא שמת לב?‬
‫פשוט חשבתי לקחת אותה למעבדת החנונים‬
‫ולתת להם להפעיל את קסמיהם.‬
‫היי, זהירות! זהירות על הרגליים!‬
‫הרגליים שלך על הזכוכיות.‬ ‫תיזהרי עם הרגליים על הזכוכיות.‬
‫זה היה בטעות.‬
‫ואני אחזיר לך.‬
‫דוד קלאוס,‬
‫מה שלא קרה, למה שלא נשב ונדבר על זה?‬
‫אני מעריך את דעתך, קלייר בר,‬
‫ואני אשמח לדון בזה במועד מאוחר יותר, אבל…‬
‫עם זאת, לדוד קלאוס היה יום ממש נורא,‬
‫והוא פשוט לא יכול…‬
‫הוא פשוט לא יכול לנהל את השיחה הזאת עכשיו.‬ ‫אני מצטער.‬
‫בחייך, דוד קלאוס.‬
‫אם המצב גרוע, משקה לא יחמיר את זה?‬
‫לא, זה מאוחר מדי.‬
‫לא.‬ ‫-זה מאוחר מדי.‬
‫לא, זה לא.‬
‫כן, זה כן. אני הולך.‬
‫בבקשה, אתה יכול לדבר איתי רגע?‬
‫את מוכנה לזוז, בבקשה?‬
‫נוכל לעבור את זה ביחד…‬ ‫-את מוכנה לזוז, בבקשה?‬
‫עכשיו!‬
‫כבר אמרתי לך ש… זה מאוחר מדי.‬
‫לעזאזל, זה מריח כמו תחת.‬
‫אלוהים!‬
‫ד"ר ג'ין טיבודו.‬
‫- הטיהור? -‬
‫הטיהור?‬
‫בוא לאבא'לה.‬
‫איכס.‬
‫מגעיל.‬
‫יומני היקר…‬
‫- מכונת חטיפים מקולקלת -‬
‫למה אני תמיד לובש חליפות?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫משאיר פירורי לחם.‬
‫זו מכונת חטיפים מקולקלת.‬
‫כתם על הרצפה בצורת אוסטרליה.‬
‫שלוש נורות שרופות.‬ ‫-פואטי.‬
‫כן.‬
‫לאן נראה לך שהגענו?‬
‫אני מנחש שלדירה של ג'ין וג'ין.‬
‫אותו יום, אותה שעה, ציר זמן אחר.‬ ‫-ציר זמן אחר. ידעתי.‬
‫אין לך מושג בכלום.‬
‫בטח קפצת קדימה, לפני הזמן, עד סוף העולם.‬
‫לא קפצנו לשום מקום.‬
‫אנחנו לא זזים קדימה או אחורה בזמן.‬
‫אנחנו רק מגיעים לגרסאות חלופיות של עכשיו.‬
‫זו הדירה של ג'ין וג'ין.‬
‫הייתי פה פעם.‬
‫זו האפוקליפסה שלי.‬
‫האפוקליפסה שלך?‬
‫כן, ציר הזמן המקורי.‬
‫הייתי תקוע כאן 40 שנה.‬
‫זה ציר הזמן שבו ויקטור פוצץ את הירח,‬ ‫ולא עצרנו בעדו.‬
‫טוב, זה ציר זמן מחורבן ביותר.‬
‫רק רגע.‬
‫משקפת?‬
‫מה?‬
‫אתה הפלצת עכשיו?‬
‫תתכופפי!‬
‫מי לעזאזל יורה עלינו?‬ ‫-אני.‬
‫טוב. אנחנו צריכים לעוף מכאן. קדימה!‬
‫חכה לי!‬
‫אני חייבת לשפר סיבולת לב ריאה.‬
‫שיט.‬
‫מה אתם עושים, לכל הרוחות?‬
‫מצאת משהו, מותק?‬
‫מצאתי משהו.‬
‫משהו שהולך לחשוף הכול.‬
‫אוקיי.‬
‫בוא נראה.‬
‫- נושא התקרית: ג'ניפר‬ ‫נפגעים: 2 מאקדמיית המטרייה 14/10/2006 -‬
‫אקדמיית המטרייה.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬ ‫לא הייתה אקדמיית המטרייה ב-2006.‬
‫לא בציר הזמן הזה.‬
‫זה בטח אחד מהחפצים של ג'ין וג'ין.‬
‫תמשיכו לקרוא.‬
‫ארבעה עשר באוקטובר, 2006.‬
‫רגע, מה כל כך מיוחד ב-14 באוקטובר, 2006?‬
‫זה היום שבו בן מת.‬
‫בן שלנו.‬
‫זה צירוף מקרים.‬
‫תן לי להסביר לך.‬
‫פתאום מופיע לו עובד מכבסה אלמוני‬
‫ושוכר אותנו לנסוע לניו גרמפסון, מיין,‬ ‫כדי להציל בחורה בשם ג'ניפר.‬
‫כל העיירה משתגעת.‬
‫נכנסים בנו מהצד,‬
‫ושני פורעי חוק במכונית סטיישן‬ ‫חוטפים את הבחורה.‬
‫עכשיו, באשפה שלהם,‬
‫נמצא מסמך זר שקשור איכשהו למותו של בן.‬
‫לפיכך…‬
‫מה שלא קורה עם ג'ניפר,‬
‫קשור לבן.‬
‫איפסו פקטו, מניאקים.‬
‫אתה בטח מתחרט‬ ‫שלא מסרת את קורות החיים האלה, מה?‬
‫מה זה לעזאזל "תקרית ג'ניפר"?‬
‫זו הייתה תאונה טרגית.‬
‫- שבילי טיולים‬ ‫אתה נמצא כאן! -‬
‫שלום, בנג'מין.‬
‫סיי, איפה היית, לכל הרוחות?‬
‫איפה הבת שלי? מצאת אותה?‬
‫ועוד איך מצאנו אותה.‬
‫ואז תושבי העיירה הידידותיים‬ ‫ריססו אותנו בעוזי.‬
‫אמרתי שזו עבודה מסוכנת.‬
‫אמרת גם שהיא הבת שלך, וזה חירטוט מוחלט.‬
‫אין לה מושג מי אתה.‬
‫למה אתה פה בכלל?‬
‫אז דיברת איתה?‬ ‫-כן.‬
‫ממש בילינו יחד.‬
‫בחורה נחמדה, באמת.‬
‫אז עכשיו אתה מבין.‬
‫מבין מה?‬
‫כמה שהיא מיוחדת.‬
‫כאילו, כן, היא נראתה מגניבה.‬
‫למען האמת, אני לא יכול להפסיק לחשוב עליה.‬
‫איפה היא עכשיו?‬
‫נחטפה על ידי שני תימהוניים עם… פאוצ'ים.‬
‫ג'ין ו… ג'ין משהו.‬
‫בסדר, תקשיב לי טוב.‬
‫זהו מצב נפיץ ביותר, בסדר?‬
‫אתה יכול להאמין לי או לא. זה לא משנה.‬
‫כך או כך, היא בסכנה גדולה.‬ ‫אנחנו צריכים להחזיר אותה מיד.‬
‫מה נראה לך שאני עושה פה?‬ ‫-איפה האחים שלך?‬
‫תשכח מהלוזרים האלה.‬ ‫אני מנהל את העניינים עכשיו.‬
‫תוציאו אותי מכאן!‬
‫היי.‬
‫מה קורה לי?‬
‫זו היא. היא קוראת לך.‬
‫מה? על מה אתה מדבר?‬
‫אמרתי לך.‬
‫היא מיוחדת.‬
‫וגם אתה מיוחד, בן.‬
‫פשוט תקשיב לגוף שלך.‬
‫טוב, היא זקוקה לך, בן.‬ ‫היא לא יכולה להיות שם לבד.‬
‫אתה חייב לסיים את זה.‬
‫כל מה שנחוץ לך כדי למצוא אותה, נמצא בתוכך.‬
‫בסדר? פשוט תעצום עיניים.‬
‫תעצום עיניים.‬
‫תקשיב לגוף שלך.‬
‫תשתמש באינסטינקטים שלך.‬
‫הכול בסדר, יקירתי?‬
‫כן, זה שום דבר.‬
‫בואי.‬
‫אנחנו רוצים להראות לך משהו.‬
‫מה כל הדברים האלה?‬
‫הוכחות.‬
‫הוכחות למה?‬
‫הוכחות לכך שהעולם שבו אנו חיים‬ ‫הוא שקר אחד גדול ומזויף.‬
‫בהתחלה זה היה כמו חלום.‬
‫חלום כזה שאתה לא יודע אם אתה חולם או לא.‬
‫אבל אז…‬
‫הגיעו להם החפצים.‬
‫אותות קטנים של הוכחות,‬ ‫שחמקו מעבר לזמן ולחלל.‬
‫הוכחה לתאוריית העולמות המרובים‬ ‫של מכניקת הקוונטים וכל מיני כאלה.‬
‫תהיי בטוחה שקראו לנו בכל שם אפשרי.‬ ‫נכון, ג'ין?‬
‫רמאים, נוכלים, שרלטנים.‬
‫האשימו אותנו בחוסר יושר אינטלקטואלי.‬
‫מי זה "הם"?‬
‫הפקולטה בקולג' הקהילתי "גולדן מסה",‬ ‫בתור התחלה.‬
‫שמנו הטוב נרמס.‬
‫קביעות, בוטלה.‬
‫והכול בגלל‬
‫שהעזנו לומר את האמת‬
‫על הזיכרונות האלה.‬
‫זיכרונות מציר זמן אחר.‬
‫ציר זמן שהרגיש הרבה יותר…‬
‫אמיתי יותר.‬
‫ציר זמן שבו לימדתי בהרווארד,‬
‫וג'ין זכה במענק מקארתור.‬
‫אוקיי.‬
‫אבל מה כל זה קשור אליי?‬
‫ג'ניפר.‬
‫את המפתח.‬
‫הדרך להשמיד את כל צירי הזמן המזויפים‬ ‫ולשחזר את ציר הזמן האמיתי.‬
‫אנחנו מוכנים, מותק.‬
‫מה עלינו לעשות?‬
‫איך נוכל לעזור לך לחולל את הטיהור?‬
‫אתם…‬
‫אתם פאקינג משוגעים.‬
‫תשמרי על הפה, יקירתי.‬
‫היי, הצילו! שמישהו יעזור לי!‬
‫היינו כל כך נחמדים אלייך.‬
‫הבאנו אותך לבית שלנו.‬
‫נתנו לך חלב אלפקה.‬
‫אולי זה יעורר את זיכרונך‬ ‫אם תפגשי חבר ותיק.‬
‫אני חושבת שאתם כבר מכירים.‬
‫לא.‬
‫תחשבי על זה, ילדונת.‬
‫תסגור את הדלת, רודי.‬
‫לא!‬
‫חכו! אל תשאירו אותי פה עם זה!‬
‫תנו לי לצאת! בבקשה! לא! תנו לי לצאת!‬
‫תנו לי לצאת!‬
‫אנחנו באמת עושים את זה?‬
‫כן.‬
‫כן, אנחנו עושים את זה.‬
‫רגע אחד.‬
‫לא באת למפגשים משפחתיים. אתה בקושי מתקשר.‬
‫אתה אף פעם לא מגיש כלום לניוזלטר המשפחתי.‬
‫ובכל זאת, אתה הראשון בתור לפגוש את אבא?‬
‫מה הקטע עם זה?‬
‫אני תקוע, בסדר?‬
‫אני תקוע איתו בוויכוח אינסופי בראש שלי.‬
‫ואני מרגיש כאילו…‬
‫הדרך היחידה שבה אוכל להתקדם‬
‫היא אם סוף סוף אגיד לו את מה שיש לי להגיד.‬
‫אתה מבין אותי?‬ ‫-כן.‬
‫אני רק מזכירה לקבוצה‬
‫שבפעם האחרונה‬ ‫שאמרת לאבא את מה שהיה לך להגיד,‬
‫הוא רצח אותך.‬
‫אני בטוח שזה לא יקרה שוב. נכון?‬
‫כאילו, בטח לא נצליח להיכנס בדלת בכלל.‬
‫טוב, אם אדיבות לא תעבוד,‬
‫אני אמרח את המוח שלהם על הקיר עם שמועות.‬
‫בואו נזוז.‬
‫שלושה אנשים מתקרבים.‬
‫קיבלתי. זה מטופל.‬
‫אפשר לעזור לכם?‬
‫כן, אתה יכול לרוץ פנימה‬ ‫ולהגיד לרג'י שאנחנו נכנסים‬
‫אם זה מוצא חן בעיניו או לא.‬
‫כמובן, מיס הרגריבס.‬ ‫ברוכים הבאים. ציפינו לכם.‬
‫לות'ר. ויקטור.‬
‫אני אלווה אתכם פנימה. מכאן, בבקשה.‬
‫מה קורה פה, לעזאזל?‬
‫כדאי מאוד שזה לא יהיה עוד מארב של אבא ובת.‬
‫אמרת לו שאנחנו באים?‬ ‫-לא.‬
‫לא דיברתי עם הבן אדם כבר חמש שנים.‬
‫איזה תענוג לחבר סוף סוף פרצופים לשמות.‬
‫את בטח אליסון.‬
‫שמעתי עלייך המון.‬
‫באמת?‬
‫כן.‬
‫ולות'ר… נער החלל הקטן שלי.‬
‫סוף סוף יש לי הזדמנות להודות לך כראוי‬
‫על כך ששמרת עליי בירח.‬
‫זה היה שום דבר.‬
‫ויקטור היקר.‬
‫אני מבינה שאנחנו חולקים אהבה לכינור.‬
‫אצלי אלה יותר יחסי אהבה-שנאה, אבל…‬
‫בואו.‬
‫בואו, שבו.‬
‫אוקיי.‬
‫רג'י בבית?‬
‫הוא בוודאי מתבטל לו איפשהו.‬
‫בואו נתוודע קודם אנחנו זה לזה.‬
‫קדימה. אל תתביישו. השף לא יאהב אם תתביישו.‬
‫תה?‬
‫שאני אמות.‬
‫יו.‬
‫קווין.‬ ‫-קלאוס.‬
‫איזו הפתעה נעימה.‬
‫חשבתי שאתה מת, אבל מסתבר שאתה יכול לרחף.‬
‫אתה יודע, כל המוות, הלידה מחדש,‬ ‫מוות, לידה מחדש, מוות…‬
‫זה מעגל קסמים. אתה נראה טוב.‬
‫הזקן.‬
‫הוא מאוד… חזק.‬
‫תודה.‬
‫אתה נראה כמו אותו דגנרט חרא‬
‫שחייב לי כסף.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫כמה זה היה? בערך 5,000?‬
‫אני לא ממש… אין עליי הרבה מזומן.‬
‫יותר נכון, 40.‬ ‫-ארבעים?‬
‫לא, ידידי. אתה מתבלבל ביני לבין מישהו אחר.‬
‫הריבית מצטברת כבר חמש שנים, קלאוס.‬
‫החישובים נכונים.‬
‫תראה, קווין, אתה יודע,‬
‫נוכל לעמוד כאן‬ ‫ולדון על דולרים וסנטים כל היום,‬
‫אבל אני חושב ששנינו יודעים…‬
‫שאין לי כסף בשבילך.‬
‫וגם אם תיתן לי זמן,‬
‫אני לא אשיג אותו.‬
‫אז אם תוכל למצוא בליבך האפל, השחור והפגאני‬
‫את היכולת לסלוח על החוב…‬
‫אולי אתלוש‬ ‫את אחת העיניים היפות האלה מהראש שלך‬
‫ואענוד אותה סביב הצוואר שלי.‬
‫אני מניח שזה אפשרי.‬
‫או שתוכל לחסוך לשנינו את הלחץ והאנרגיה,‬
‫וכאב הראש והזמן, ותהרוג אותי עכשיו.‬
‫קדימה, איפה האקדח הזה?‬ ‫איפה אתה מחזיק אותו?‬
‫שמור על הידיים שלך, יצור שכמוך.‬
‫מאחורי המותן?‬ ‫-תפסיק!‬
‫תמיד היית כלבלב חולה נפש.‬
‫לא בפנים, בבקשה.‬
‫נרקומן חרא.‬
‫אלוהים.‬
‫בן זונה.‬
‫בטח די קר בקנדה.‬
‫כאילו, כן.‬
‫כאילו, יכול להיות קר.‬
‫בקיץ די נעים.‬
‫ולות'ר, מה איתך? מה אתה עושה?‬
‫אני רקדן מקצועי.‬
‫רקדן?‬ ‫-כן.‬
‫כמה נפלא!‬
‫כולכם הצלחתם מאוד.‬ ‫לא הודות לאבא שלכם, אם יורשה לי לומר.‬
‫שמעתי את זה.‬
‫ראש מערך האבטחה שלי עדכן אותי‬ ‫שהכפר הקטנטן, ניו גרמפסון, מיין,‬
‫עדיין מעלה עשן עקב חוסר היכולת העצום שלכם.‬
‫רג'י, יקירי, בבקשה.‬
‫ספרו לי כל מה שאני רוצה לדעת עכשיו,‬ ‫או שתישאו בתוצאות.‬
‫קודם אתה.‬
‫היי.‬
‫אז זה נכון.‬
‫חשדתי שלא יכולתם‬ ‫לגרום לכל הנזק הזה באופן טבעי.‬
‫אבל איך?‬
‫רג'י, די.‬
‫זאת דרך להתייחס לאורחים?‬
‫איומים וחקירות?‬
‫עכשיו שב,‬
‫וננהל שיחה כמו מין מתורבת.‬
‫אני מניחה שאנחנו יודעים‬ ‫מי מרכיב את המשקף בקשר הזה.‬
‫תה, יקירי?‬
‫לא, תודה, יקירתי.‬
‫אם יורשה לי לשאול,‬
‫איך קיבלתם בחזרה את כוחותיכם,‬
‫מדוע החרבתם את העיירה ניו גרמפסון,‬
‫ו…‬
‫מה עשיתם עם הבחורה?‬
‫טוב, זה סיפור די ארוך,‬
‫אבל הכול התחיל‬
‫כשסיי גרוסמן פנה אלינו.‬
‫השם הזה לא מוכר לי.‬
‫אתה יודע מה, רג'? אני חושבת שהשאלה האמיתית‬
‫היא למה לך לבנות עיירה שלמה‬ ‫כדי לכלוא מישהי?‬
‫קוראים לה ג'ניפר.‬
‫והיא לא הייתה אסירה שלי.‬
‫אני הגנתי עליה.‬
‫הגנת עליה מפני מה?‬
‫מפניכם, כמובן.‬
‫אז ‬‫היא באמת אחת מאיתנו.‬
‫חוששני שלא.‬
‫היא כלל לא דומה לכם.‬
‫למעשה, היא ההפך הגמור מכם בכל צורה אפשרית.‬
‫ויש לה יותר כוח מכולכם יחד.‬
‫היי!‬
‫אנחנו צריכים לדבר על בן.‬
‫יש לך חתיכת כישרון.‬
‫טוב…‬
‫כישרון וקללה, למען האמת.‬
‫אני חושב שיש לי רעיון‬ ‫איך תשלם את החוב שלך.‬
‫בחייך. אל תשאיר אותי במתח.‬
‫מניאק.‬
‫במולדובית.‬
‫ממולדובה.‬
‫וזה מצונזר ברובו.‬
‫מעולה. אז אי אפשר לקרוא או לראות את זה.‬
‫למיטב הבנתי,‬ ‫המסמך הזה הוא מציר הזמן המקורי שלנו.‬
‫מוסבר בו איך בן מת.‬
‫המסמך מתייחס לזה כ"תקרית ג'ניפר".‬
‫אנחנו כבר יודעים איך בן מת.‬
‫טוב, אז ספר לנו.‬
‫זו הייתה תאונה טרגית.‬
‫בן, בן שלנו, מת כי נכשלנו בתור צוות.‬
‫אף אחד לא היה אחראי, ו…‬
‫ומה?‬
‫אליסון, איך בן מת?‬
‫זו הייתה תאונה טרגית.‬
‫בן מת כי נכשלנו בתור צוות.‬ ‫-נכשלנו בתור צוות.‬
‫אף אחד לא היה אחראי,‬ ‫אבל כולנו היינו אחראים.‬
‫בן הרגריבס ייצג את הטוב ביותר שבנו.‬
‫בן היה אקדמיית המטרייה.‬
‫איזה מין תעלול חולני זה?‬
‫טוב, מישהו מכם זוכר איך בן מת באמת?‬
‫משהו?‬
‫אני לא הייתי שם.‬
‫ובכן, גם אני לא, אבל כל השאר כן היו.‬
‫הגיוני שתזכרו משהו‬ ‫לגבי מותו של אחיכם האהוב,‬
‫אבל אתם לא.‬
‫מה קורה פה, לעזאזל?‬ ‫-זה לא ברור?‬
‫מישהו שיחק עם ההיפוקמפוס שלכם.‬
‫התעסק לנו בזיכרונות.‬
‫עד כמה שזה מרתק,‬
‫אני מבטיח לכם‬ ‫שאין לי שמץ של מושג במה מדובר.‬
‫אתה יודע משהו, זקן?‬
‫אתם מעלים השערות‬ ‫לגבי פעולותיה של גרסה אחרת לגמרי שלי,‬
‫מציר זמן אחר לגמרי.‬
‫יחד עם זאת…‬
‫זה באמת נשמע כמו משהו שאני עלול לעשות.‬
‫התחלנו.‬
‫יש סיכוי שהיה‬
‫פרויקט חשאי מסוים‬
‫עם סוכנות ביון חשאית כלשהי.‬
‫ניסויים על המוח בבני אדם.‬
‫הייתי צריך לדעת.‬
‫לוחמה פסיכולוגית‬ ‫הייתה הצעקה האחרונה בשנות ה-60',‬
‫אבל זה היה רק חוזה קצר.‬
‫רווחי ביותר.‬
‫אז אתה יכול למחוק זיכרונות?‬
‫הכול אפשרי עם המוח האנושי, בחור צעיר.‬
‫אם אתה יכול למחוק אותם,‬ ‫אתה יכול לשחזר אותם?‬
‫עם הטכנולוגיה המתאימה.‬ ‫-שיש לך?‬
‫כמובן.‬
‫בטוחני שזה איפשהו בבניין.‬
‫בסדר, זקן, אתה תחזיר אותם,‬
‫כל זיכרון וזיכרון שקשור למותו של בן.‬
‫כי אם מחקת את תקרית ג'ניפר,‬
‫משמע שהיה משהו מספיק חשוב‬
‫שהיית מוכן להתאמץ כדי להיפטר ממנו.‬
‫אני לא אעשה את זה.‬
‫כרגע עלינו לאתר את הבחורה‬ ‫לפני שיהיה מאוחר מדי.‬
‫רג'י, בבקשה.‬
‫יקירתי, זו עבודה מלוכלכת.‬ ‫זה יכול לקחת שעות, ימים.‬
‫לא משנה איזו השתלשלות אירועים‬ ‫כבר יצאה לדרך,‬
‫היא נגרמה בסופו של דבר בגללך.‬
‫לא משנה באיזה ציר זמן זה קרה, תעזור להם.‬
‫בבקשה.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫מה זה, לכל הרוחות?‬
‫שום דבר שלא נוכל להתמודד איתו.‬
‫מה אתה אומר.‬
‫אני רואה אותם!‬ ‫-תתכופף!‬
‫מהר!‬
‫חבל.‬
‫הם היו עובדים ממש טובים.‬
‫כן, אבל לירות בהם היה הורס הכול.‬
‫עשינו מה שהיה עלינו לעשות.‬
‫אין ספק, חתלתול.‬
‫יכול להיות שהגיע הזמן לצ'יקדו.‬
‫אני אביא את המכונית.‬
‫פשוט תישען לאחור ותירגע, לות'ר.‬
‫כן, בטח.‬
‫כולנו חייבים לעשות את זה?‬ ‫אי אפשר לעשות את זה רק לאחד מאיתנו?‬
‫קטעים מזיכרונותיכם המקוריים‬ ‫עדיין נעולים במוחכם.‬
‫כולם חלקים בלתי נפרדים של פאזל גדול יותר.‬
‫גם אני רוצה להיות מחובר.‬
‫אבל אתה לא היית במשימה.‬
‫לא הייתי אז בצוות, אבל אני חלק ממנו עכשיו,‬
‫ואני רוצה לדעת את האמת בדיוק כמוכם.‬
‫מצוין. שב בבקשה.‬
‫מה איתך?‬ ‫-כן, אני חושבת שאני אצפה.‬
‫כנ"ל. בלי להעליב,‬ ‫אבל אני לא אתן לך להתקרב לחומר האפור שלי.‬
‫בסדר גמור. אולי תוכלו לעזור.‬
‫מילים אחרונות לפני שאבא ימיס לי את המוח?‬
‫סליחה ששיקרתי לגבי מועדון הספר הטוב.‬
‫אוקיי.‬
‫את יודעת, לא אמורים להיות סודות‬ ‫בין בעל ואישה, ליילה.‬
‫זה כלל.‬
‫אתה צודק.‬
‫חסל סדר סודות.‬
‫אני חושבת שאנחנו צריכים הפסקה זה מזה.‬
‫הגיע הזמן לבחון מחדש את הנישואים שלנו.‬
‫רגע. זה יכאב?‬
‫ללא ספק.‬
‫זו הייתה תאונה טרגית.‬
‫בן מת כי נכשלנו בתור צוות.‬
‫אף אחד לא היה אחראי,‬ ‫אבל כולנו היינו אחראים.‬
‫בן הרגריבס ייצג את הטוב ביותר שבנו.‬
‫בן היה אקדמיית המטרייה.‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬