Bună seara tuturor!
Sunt Jessica Holmes.
Iar eu sunt Dan Tenenbaum.
Începem în seara asta cu o poveste de amploare,
pe Kensington Wharf.
Bailey Stone de la Action 9 e în direct cu povestea.
Așa e, Jessica.
Sunt aici cu doi pescari de crabi localnici,
care par să fi prins
cel mai mare calamar observat vreodată de om.
Puteți să le explicați telespectatorilor ce s-a întâmplat exact?
Sigur. Da.
Eram la pescuit, era o zi normală.
Încercam să prindem crabi,
când Rolfe a spus că a prins ceva mare.
Foarte mare, da.
Da, uriaș.
Da, am crezut că era o balenă.
I-am zis: „Haide, trage-l!”
Da, și încep să-l trag și îl tot trag.
Da. Și apoi, ce să vezi, pac!
- Da. - Priviți! Un calamar mare.
Foarte mare. Da.
Ce v-a trecut prin cap când ați văzut așa ceva?
Bună întrebare! De fapt, mi-era foame.
- Era ora prânzului. - Da, voiam să mâncăm hotdogi.
Bine. Să revenim la calamar!
Dan, Jessica, nu știu ce se întâmplă acum.
Ceva se mișcă în calamar.
Nu știu dacă se înțelege în studio,
dar pare că există o…
E incredibil, dar cred că văd o față.
- Aici. - Da.
Taie în interiorul calamarului ca să afle ce e acolo.
Bine.
Ce naiba?
Ne poți spune ce s-a întâmplat?
Curățarea.
După cum vedeți, rămân multe întrebări.
Ce e curățarea?
Cine e fetița asta?
De unde a venit și încotro se va duce?
Mulțumesc pentru reportaj.
Mergem la Liza King în elicopterul nostru de la Channel 9…
Doar o adunătură de clovni putea să gafeze așa o misiune.
O clipă, am avut-o.
Cine erau ciudații ăia cu borsetă?
Mi s-a părut mie sau miroseau a oi jilave?
A capre, mi s-a părut.
Poate a lame.
Cui îi pasă?
Și de ce ți-au spus Nancy?
Numele lor sunt Gene și Jean.
Au o organizație clandestină, numită Paznicii.
Sectă sexuală?
Nu, nu e…
Nu, după ce ajungi în vârf, e mereu asta.
Da. Are dreptate.
E un grup extremist care crede că are amintiri
dintr-o altă cronologie.
- Da. Unele amintiri sunt precise. - Da.
Numesc fenomenul ăsta „Efectul Umbrelă”.
Cum este posibil?
Știi, încă încercăm să ne dăm seama.
Ce vor de la Jennifer?
Grozav. Nici asta nu știți.
Hei!
Ești bine?
Sunt bine, datorită ție.
Ești supărat pe mine pentru că ți-am salvat viața?
Am fost foarte clar. Nu?
Fără marigold!
Știu. Ce trebuia să fac? Să te las să mori?
Știu. S-au dus trei ani pe apa sâmbetei.
Trei ani am fost abstinent. Dar asta ai vrut, nu?
Ce tot spui?
Despre asta vorbesc. Relația noastră parazitară.
Ratatul etern și mântuitoarea lui sfântă.
Cât timp mă ai prin jur, nu e nevoie să-ți privești viața goală.
Bine! Știi ce? Poate ar trebui să te calmezi nițel!
Ba cred că nu o să mă calmez nicicum. Ce zici?
Până la urmă, în familia asta excelăm la disfuncții.
Avem probleme cu tati!
Dependent de haos.
Probleme cu mami.
Alte probleme cu tati.
Probleme de nenorocit enervant.
Apoi tu…
Tu pari cam ciudat de realizată, din ce-mi dau seama.
Oricum, m-am săturat să trăiesc,
mereu ghemuit, în micul tău balon de superioritate.
Așa îmi mulțumești că am avut grijă de tine,
în ultimii cinci ani?
Cred că ai înțeles greșit, scumpo.
Cine a avut grijă de tine de când a plecat Ray? Lor nu le pasă.
Cine a avut grijă de Claire,
în timp ce tu dădeai chix la toate probele din oraș?
Deci crezi că-mi place să am un bărbat adult în subsol,
să-mi acopere toată casa cu folie cu bule?
Crezi că-mi place să te ridic când dai cu fundul de pământ?
Cu fundul de pământ? Moi?
N-am ajuns la niciun fund, domnișoară. Încă, nu.
Eu sunt afurisita de Groapă a Marianelor!
- Stai să vezi! - Știi ce? Bine.
- Bine. Sari în groapa fără fund! - Bine.
E clar că asta vrei să faci.
Distracție plăcută și vezi dacă-mi pasă!
Mulțumesc.
Serios, mulțumesc.
În sfârșit, puțină sinceritate.
E bine. E reconfortant.
Îl voiai pe vechiul Klaus. Iată-l!
- Klaus, haide! - Klaus, ce faci?
Ai grijă, Klaus!
Știi ce? De fapt, cât suntem aici,
mai vrea cineva să-și spună oful?
Acum e momentul.
Nu?
Nu vrea nimeni?
Bine. M-am săturat să fiu oaia neagră.
Acum că s-a terminat spectacolul, ce facem cu Jennifer?
Trebuie s-o găsim.
Nu plecăm nicăieri cu rabla asta.
A zis că sunt cea mai bună, așa că…
Ai grijă!
- Ai grijă! - Da, sigur.
Ben?
Ce? Ce vrei?
E ora trei. E timpul să-l sunăm pe ofițerul supraveghetor.
Da. Abia aștept să-i spun ce-am mai făcut!
Am trecut granița, am tras într-un oraș întreg,
am răsturnat un Volkswagen.
Bună idee, idiotule!
Bun.
Verifică un Chrysler LeBaron Town & Country,
din '80, '81.
Maro, laterale din imitație de lemn, numere de New Mexico.
Caută potriviri cu un proprietar cu numele Gene!
Adică Golf-Ecou-Noiembrie-Ecou.
Sau Jean. Adică Julieta-Ecou-Alfa-Noiembrie.
Știi ce e ciudat?
Toți oamenii din New Grumpson
erau îmbrăcați cu echipament militar marca Hargreeves.
Luther, tot locul era orașul lui Hargreeves.
Da. Proiectat ca să o țină ostatică pe Jennifer.
Ce e așa de important la ea?
Nu e evident?
- E de-a noastră. - Nu. Nici vorbă!
Ar avea sens.
De ce ar construi tata un Truman Show în jurul ei?
Tipul ne-a păcălit, bine?
Ce a zis Jennifer nu e ce a zis Sy.
Au dispărut amândoi, așa că avem două opțiuni de rahat.
Fie mergem după Paznici, fie, mai rău, vorbim cu tata.
Fii serios!
Ne despărțim. Eu și Lila îi urmărim pe Paznici.
Restul vorbiți cu tata!
Eu vin cu voi.
Eu mă duc după Jennifer.
E mai bine să stăm împreună.
Ba nu! Iar excursia asta a dovedit-o.
Ești tare entuziast acum, deși nu voiai deloc să mergi.
Sunteți niște clovni cu toții! Mă duc singur.
Ben!
Nu îndrăzni să pleci!
Au mai rămas șase.
Uite ce e!
- Motivul pentru care mi se spune Nancy… - Știu deja.
Ce știi?
Te-am urmărit.
Seara trecută.
Ce? Deci acum mă spionezi?
Te-am văzut.
Erai în cafenea cu el.
Cu cine?
Lasă vrăjeala!
Grecul cu mustață.
Ți se pare amuzant?
Da, crede-mă! E foarte amuzant.
Copiii noștri vor crește într-o familie destrămată, și tu râzi.
Diego, micuțul,
grecul mic,
e Cinci.
Da. Eram sub acoperire ca să-i investigăm pe Paznici.
M-ai mințit?
Iar tu lucrezi sub acoperire cu CIA-ul?
De asta nu ți-am spus. Știam că vei avea o reacție bizară.
Nu e nicio reacție bizară.
- Zici că am avut o aventură. - E mai rău de atât.
Oricât aș vrea să discutăm legat de orice e asta,
avem lucruri mai importante la care să ne gândim.
Fiindcă e la CIA, nu?
- Eu-s doar un șofer de livrări tâmpit. - Nu, Diego.
Atunci, de ce?
Aveam nevoie de ceva pentru mine, bine?
Altceva decât schimbarea scutecelor, vin și cursuri de balet.
Măcar tu poți ieși din casă în fiecare zi.
Eu sunt blocată într-un purgatoriu suburban.
E bine de știut că viața pe care am construit-o e atât de rea.
Nu la asta mă refeream.
Crezi că-mi place să livrez pachete, zi de zi?
Să-mi rup spinarea?
Crede-mă,
aș prefera să sparg cranii,
dar cineva trebuie să fie prezent în căsnicia asta,
pentru că… cu siguranță nu ești tu aia.
Ajută-mă!
Ben!
Cioc, cioc!
Ce zici de niște haine curate, calde din uscător?
Cine? Cine sunteți?
Eu sunt dr. Jean, cu J.
Iar eu sunt dr. Gene, cu G.
Te lăsăm să decizi care e „Gena” dominantă…
Și care recesivă.
Ce naiba se petrece?
Sunt prizonieră?
Sigur că nu. Ești oaspăta noastră.
Te căutăm de mult timp.
Avem atâtea întrebări despre curățare!
Ce tot spuneți?
Cură…
Înțeleg. E în ordine.
Tocmai ai trecut printr-o experință traumatizantă.
Gașca aia de ticăloși încerca să te răpească.
Nu.
Ei…
voiau…
Ce voiau, dragă?
Slavă Domnului că te-am găsit la țanc!
Cine știe ce ai fi pățit!
Putem chema pe cineva pentru tine?
Pe mama? Pe tata?
Poate pe un prieten?
Au dispărut toți.
Toată viața mea.
A fost o minciună.
Fac parte din gluma cuiva?
Va fi bine.
Acum ești în siguranță.
Nu, trebuie să plec.
Liniștește-te, dragă!
Lasă-i pe Jean și Gene să aibă grijă de tine!
Exact.
Poftim! Te va face să te simți mai bine!
Haide!
Nu e rău, nu?
Nu tuturor le place laptele de alpaca.
E greu de muls.
Mameloane mici.
Cam așa…
Ăsta e clubul de lectură? Nancy?
Taci, Diego!
Isuse!
Condu tu!
Ești sigur? Wanda?
Da. Nu-mi mai pasă.
Trage puțin spre dreapta.
Să nu mergi cu mai mult de 60 sau o să cadă toba!
Am înțeles.
Bun-venit la sediul Paznicilor din partea lui Jean și Gene.
Jean și Gene au fost zgârciți.
Concentrează-te măcar o dată!
Dosarele au dispărut.
Așa se pare.
Cât vă scărpinați în cap, eu mă apuc de recunoaștere.
Nu e nimic aici, Diego.
- Țintele au plecat în grabă, nu? - Da.
Și?
Graba strică treaba, mami.
Vorbește! De ce nu te teleportezi?
Pot.
Știi, eu doar…
Nu vrei.
Trebuie să-ți revii odată și odată!
Nu!
Unde suntem?
O stație de metrou.
Da, văd și eu, nătărăule, dar de ce am ajuns aici?
Crede-mă, Lila, n-a fost intenționat.
De când ne-a pus Ben marigold în pahare,
când mă teleportez, aici ajung.
- Super! - Nu prea.
Ce e jos?
Bine. Nu e metroul din New York sau Londra.
Crede-mă, nu există alt metrou la fel.
- Unde merg trenurile? - Asta e partea stranie.
Am luat un tren spre vest. Am trecut de o stație.
Când am ieșit, era aceeași zi, aceeași oră,
dar o cronologie diferită.
Asta e interesant.
Da.
O hartă.
E de ajutor, nu?
Dacă aș putea-o înțelege.
M-am orientat în metroul din Tokyo,
cu o rană de glonț în coapsă și la menstruație.
Cât de greu poate fi?
Bine, deci…
De la nord la sud. Asta se leagă de aici.
La naiba, e derutant!
Spre est. Mergem?
Să ne întoarcem la Diego!
Plictisitor. Haide să facem o plimbare!
Nu vreau să mă urc în trenuri până nu știm ce e.
Mișcă-ți fundul!
Pleacă! Stai afară!
Grozav!
BANII LUI CLAIRE
Unchiule Klaus?
Claire, ursuleț!
Ai venit!
Ce faci?
Știi, televizorul ăsta
s-a cam tot stricat în ultima vreme.
N-ai observat?
M-am gândit să-l duc la vechiul atelier de tocilari
și să-i las să-și facă magia.
Ai grijă! Ai grijă la picioare!
Picioarele pe cioburi. Ai grijă la cioburi!
A fost un accident.
Și ți-i voi da înapoi.
Unchiule Klaus,
orice s-ar fi întâmplat, ce-ar fi să discutăm despre asta?
Îți apreciez părerea, Claire,
și aș fi fericit să discutăm mai târziu, dar…
Totuși, unchiul Klaus a avut o zi cu adevărat oribilă
și nu poate…
Nu poate purta discuția asta chiar acum. Îmi pare rău.
Haide, unchiule Klaus!
Oare situația nu va deveni mai rea dacă bei?
Nu. E prea târziu.
- Nu. - E prea târziu.
Ba nu e!
Ba da, e. Mă duc.
Te rog, putem vorbi puțin?
Dă-te, te rog!
- Am putea trece peste asta împreună. - Dă-te, te rog!
Acum!
Ți-am spus deja că e prea târziu.
La naiba, miroase a cur!
Iisuse!
Dr. Jean Thibedeau.
Curățarea?
Vino la tăticu'!
Oribil!
Scârbos!
Dragă jurnal.
De ce port mereu costume?
Ce faci?
Las firimituri.
Un automat stricat.
Pată pe podea în forma Australiei.
- Trei becuri arse. - Poetic.
Da.
Unde crezi că ajungem?
Bănuiesc că în apartamentul lui Gene și Jean.
- Aceeași zi și oră, altă cronologie. - Altă cronologie. Știam eu!
Se vede ce știi.
Cred că am sărit înainte până la sfârșitul lumii.
N-am sărit nicăieri.
Nu mergem înainte sau înapoi în timp.
Ci în versiuni diferite ale prezentului.
E apartamentul lui Gene și Jean.
Am mai fost aici.
Asta e apocalipsa mea.
Apocalipsa ta?
Da, cronologia originală.
Am fost blocat aici 40 de ani.
E cronologia în care Viktor a aruncat în aer luna și nu l-am oprit.
E o cronologie de rahat.
O clipă!
Binoclu?
Ce?
Ai tras un pârț?
Jos!
- Cine naiba trage în noi? - Eu.
Bine. Trebuie să plecăm de aici. Haide!
Așteaptă-mă!
Trebuie să alerg mai des.
Căcat!
Ce naiba faceți?
Ai găsit ceva, iubire?
Am găsit ceva.
Ceva care o să rezolve cazul.
Bine.
Să vedem!
SUBIECT INCIDENT: JENNIFER VICTIME: 2 UMBRELLA ACADEMY
Umbrella Academy.
E imposibil. Nu exista Umbrella Academy în 2006.
Nu în cronologia asta.
Sigur e o relicvă de-ale lui Gene și Jean.
Continuă să citești!
14 octombrie 2006.
Stai, ce e așa de special la 14 octombrie 2006?
E ziua în care a murit Ben.
Ben al nostru.
Ce coincidență!
Bine, vă fac un rezumat!
Apare din senin unul de la o curățătorie,
ne angajează să mergem în New Grumpson, Maine,
ca să o salvăm pe o fată Jennifer.
Tot orașul se duce naibii.
Suntem loviți,
iar fata e răpită de doi justițiari într-o combi.
Acum, în gunoiul lor,
găsim un document străin care are legătură cu moartea lui Ben.
Prin urmare…
Orice s-ar întâmpla cu Jennifer,
are legătură cu Ben.
Ipso facto, fraierilor.
Precis regreți că n-ai trimis CV-ul, nu?
Ce naiba e incidentul Jennifer?
A fost un accident tragic.
SISTEM DE TRASEU PÂRÂU EȘTI AICI!
Bună, Benjamin!
Sy, unde naiba ai fost?
Unde e fiica mea? Ai găsit-o?
Am găsit-o, da.
Niște săteni prietenoși au tras în noi cu mitraliere.
- Am spus că e o sarcină periculoasă. - Ai spus și că e fiica ta, o minciună.
Habar n-are cine ești.
De ce ești aici?
- Ai vorbit cu ea? - Da.
Am stat împreună.
E o fată de treabă.
Acum înțelegi.
Ce să înțeleg?
Ce specială e!
Da, părea de treabă.
Sincer să fiu, mă gândesc la ea necontenit.
Unde e acum?
A fost răpită de doi ciudați cu… borsete.
Gene și Jean cumva.
Ascultă-mă cu atenție!
E o situație instabilă, bine?
Poți să mă crezi sau nu. Nu contează.
Oricum, e în mare pericol. Trebuie s-o recuperăm imediat.
- Ce crezi că fac aici? - Unde sunt frații tăi?
Uită de ratații ăia! Eu sunt la cârmă acum.
Dă-mi drumul!
Hei!
Ce mi se întâmplă?
E ea. Te strigă.
Ce? Despre ce vorbești?
Ți-am spus.
E specială.
Și tu ești special, Ben.
Ascultă-ți corpul!
Are nevoie de tine. Nu poate fi acolo singură.
Trebuie să o duci la capăt.
Ai tot ce-ți trebuie să o găsești în tine.
Bine? Închide ochii!
Închide ochii!
Ascultă-ți corpul!
Folosește-ți instinctele!
E totul în regulă, dragă?
Da, e în regulă.
Vino!
Vrem să-ți arătăm ceva!
Ce sunt toate astea?
Dovezi.
Ce dovezi?
Că lumea în care trăim e o minciună gogonată.
La început, a fost ca un vis.
Unul din acele vise în care nu știi dacă visezi sau nu.
Dar, apoi,
au apărut relicvele.
Mici dovezi, alunecând prin timp și spațiu.
Dovada teoriei lumilor multiple a mecanicii cuantice.
Să fii sigură că ei ne-au făcut în toate felurile. Nu-i așa, Jean?
Escroci, scamatori, șarlatani.
Ne-au acuzat de lipsă de onestitate intelectuală.
Care ei?
„Care ei”?
Profesorii de la Colegiul comunitar Golden Mesa, pentru început.
Reputațiile ne-au fost târâte prin noroi.
Titularizarea, revocată.
Și totul
pentru că am îndrăznit să spunem adevărul
despre aceste amintiri.
Amintiri dintr-o altă cronologie.
O cronologie care părea mult mai…
Mai autentică.
Unde… predam la Harvard,
iar Gene primise o bursă MacArthur.
Bine.
Ce legătură au toate astea cu mine?
Jennifer.
Tu ești cheia.
Calea de a distruge cronologiile false și a o reface pe cea adevărată.
Suntem gata, scumpo.
Ce trebuie să facem?
Cum te putem ajuta ca să realizăm curățarea?
Voi sunteți…
nebuni de legat!
- Ai grijă cum vorbești, dragă! - Ajutor! Să mă ajute cineva!
Am fost drăguți cu tine.
Te-am adus în casa noastră.
Ți-am dat lapte de alpaca.
Poate dacă vezi un prieten vechi îți va ajuta memoria.
Cred că vă cunoașteți deja.
Nu.
Gândește-te, puștoaico!
Închide-o, Rudy!
Nu!
Stați! Nu mă lăsați singură aici, cu el!
Dați-mi drumul! Vă rog! Dați-mi drumul!
Dați-mi drumul!
Chiar facem asta?
Da.
Stai așa!
Ai sărit peste reuniunile de familie. Abia suni.
Nu trimiți nimic buletinului informativ al familiei.
Și totuși, iată-te, primul la coadă să-l vadă pe tata?
Care-i treaba?
Sunt blocat, bine?
Sunt blocat într-o ceartă nesfârșită cu el în capul meu.
Și simt
că nu pot merge mai departe
decât dacă îi spun ce am pe suflet.
- Înțelegi ce spun? - Da.
Vreau să vă reamintesc ceva:
ultima oară când i-ai spus ce ai pe suflet,
te-a ucis.
Sunt sigur că nu se va mai întâmpla. Nu?
Cred că nici nu trecem de ușa din față.
Dacă nu merge cu vorba bună, le împrăștii creierii pe pereți.
Haideți!
Trei oameni se apropie.
Recepționat. Ne ocupăm.
Vă ajut cu ceva?
Da, fugi înăuntru și spune-i lui Reggie că intrăm,
fie că-i place, fie că nu!
Desigur, domnișoară Hargreeves. Bun-venit! Vă așteptam.
Luther. Viktor.
Vă conduc în casă. Pe aici, vă rog!
Ce dracului se întâmplă?
Sper să nu fie încă o ambuscadă tată-fiică.
- I-ai spus că venim? - Nu.
N-am mai vorbit cu el de cinci ani.
Ce plăcere să văd, în sfârșit, cum arătați!
Tu probabil ești Allison.
Am auzit atâtea despre tine!
Serios?
Da.
Și Luther… micul meu astronaut.
În sfârșit, am șansa să îți mulțumesc
că m-ai vegheat de pe Lună.
A fost un fleac.
Dragă Viktor.
Înțeleg că suntem pasionați de vioară.
La mine e un pic de dragoste și de ură, dar…
Veniți!
Luați loc!
Bine.
Reggie e acasă?
Sunt sigură că e pe aici pe undeva.
Să ne cunoaștem puțin mai întâi!
Haideți! Nu fiți timizi! Bucătarul se va supăra.
Ceai?
Să fiu al dracu'!
Alo!
- Quinn! - Klaus!
Ce surpriză plăcută!
Credeam că ai murit, dar se pare că poți levita.
Știi, toată moartea, renașterea, moartea, renașterea, moartea…
E un cerc vicios. Arăți bine.
Barba.
E foarte robustă.
Mulțumesc.
Tu arăți ca același destrăbălat, drogat împuțit, care îmi datorează bani.
- Da? - Da.
Câte erau? Cam cinci mii?
Nu prea… Nu am mulți bani la mine.
- Mai degrabă 40. - Patruzeci?
Nu, mon frère. M-ai confundat cu altcineva.
Camăta nu s-a oprit de cinci ani, Klaus.
Atât face.
Quinn, știi,
am putea sta aici ca să dezbatem dolari și cenți toată ziua,
dar cred că amândoi știm
că nu am banii tăi.
Și, chiar dacă mi-ai acorda timp,
n-aș face rost de ei.
Dacă te-ar lăsa suflețelul tău păgân, negru și întunecat, să-mi ierți datoria…
Ce-ar fi să-ți smulg un ochi drăguț din căpușor
și să-l port la gât?
Ai putea face asta.
Sau ne poți scuti pe amândoi de stresul, energia,
durerea de cap și timpul necesare și să mă omori acum.
Unde ți-e pistolul? Unde îl ții?
Nu mă atinge, ciudatule!
- În spatele taliei? - Încetează!
Mereu ai fost un cățeluș bolnav.
Nu în față, te rog!
Drogat de rahat!
Isuse!
Fir-ar să fie!
Cred că e cam frig în Canada.
Adică, da.
Adică, poate fi.
Verile sunt plăcute.
Și tu, Luther? Cu ce te ocupi?
Dansator profesionist.
- Dansator? - Da.
Ce frumos!
V-ați descurcat foarte bine. Nu mulțumită tatălui vostru.
Te-am auzit.
Șeful de la securitate m-a informat că micul cătun din New Grumpson, Maine,
e încă în flăcări în urma incompetenței voastre colosale.
Reggie, dragă, te rog!
Spuneți-mi tot ce vreau să știu imediat sau suferiți consecințele!
Tu primul!
Hei!
Deci e adevărat.
Am bănuit că nu puteați face atâtea stricăciuni „au naturel.”
Dar cum?
Reggie, ajunge!
Așa te porți cu musafirii?
Amenințări și interogatorii?
Acum ia loc și vom purta o conversație ca niște oameni civilizați!
Știm cine poartă monoclul în relația asta.
Ceai, dragă?
Nu, mulțumesc, dragă.
Dacă-mi permiteți să vă întreb,
cum v-ați recăpătat puterile?
De ce ați distrus orașul New Grumpson?
Și
ce ați făcut cu fata?
Ei bine, e o poveste lungă, de fapt,
dar totul a început
când am fost abordați de Sy Grossman.
Numele nu-mi sună cunoscut.
Știi ceva, Reg? Întrebarea, de fapt, e:
de ce ai construi un oraș întreg ca să ții prizonieră o fată?
Numele ei e Jennifer.
Și nu o țineam prizonieră.
O protejam.
De ce anume?
De voi, firește.
E una de-a noastră.
Mi-e teamă că nu.
Nu e deloc ca voi.
De fapt, e opusul vostru în toate felurile imaginabile.
Și are mai multă putere decât voi toți la un loc.
Hei!
Trebuie să vorbim despre Ben.
Ce mai dar ai!
Din păcate,
dar și blestem.
Cred că am o idee cum o să-mi plătești datoria.
Haide! Nu mă ține în suspans!
Lichea!
În română.
Din Moldova.
Și e în mare parte cenzurat.
Grozav. Nu se poate citi sau vedea.
Din câte îmi dau seama, e din cronologia originală.
Explică cum a murit Ben.
E numit „Incidentul Jennifer”.
Știm deja cum a murit Ben.
Bine, atunci. Spune-ne!
A fost un accident tragic.
Ben, Ben al nostru, a murit pentru că am dat greș ca echipă.
Nimeni nu a fost vinovat, totuși…
Și ce?
Allison, cum a murit Ben?
A fost un accident tragic.
- A murit fiindcă am eșuat ca echipă. - Ca echipă.
Nimeni nu a fost vinovat, totuși, toți am fost vinovați.
Ben Hargreeves a fost cel mai bun dintre noi.
Ben era Umbrella Academy.
Ce fel de truc e ăsta?
Își amintește vreunul dintre voi cum a murit Ben?
Orice?
N-am fost acolo.
Nici eu, dar restul ați fost.
Ați crede că vă amintiți ceva despre moartea iubitului vostru frate,
dar nu e așa.
- Ce naiba se întâmplă aici? - Nu e evident?
Cineva s-a jucat cu hipocampul vostru.
S-a jucat cu amintirile.
Oricât de fascinant ar fi,
vă asigur că n-am nici cea mai vagă idee despre ce e vorba.
Știi ceva, bătrâne!
Speculați despre acțiunile unei versiuni complet diferite de a mea,
dintr-o cronologie complet diferită.
Acestea fiind spuse,
sună a ceva ce aș putea face.
Ce bine!
Poate că a fost sau nu
un anume proiect clandestin,
cu o anumită agenție de informații clandestină.
Experimente pe minți umane.
Trebuia să ghicesc.
Războiul psihologic era la modă în anii '60,
dar a fost un contract scurt.
Foarte profitabil.
Deci, poți șterge amintirile?
Cu mintea umană, orice e posibil, tinere.
Dacă le poți șterge, le poți restaura?
- Cu tehnologia adecvată. - Și o ai?
Firește.
Sigur e în casa asta, pe undeva.
Bine, bătrâne, le vei pune înapoi,
fiecare amintire legată de moartea lui Ben.
Dacă ai șters incidentul Jennifer,
înseamnă că a fost ceva important
dacă ai vrut să scapi de el.
Nici vorbă! Trebuie să o găsim pe fată până nu e prea târziu.
Reggie, te rog!
Dragă, e muncă dificilă. Ar putea dura ore, zile.
Orice lanț de evenimente a fost pus în mișcare e, în cele din urmă, opera ta.
Indiferent în ce cronologie s-a întâmplat, ajută-i!
Te rog!
Ce naiba?
Ce a fost asta?
Nimic ce nu putem rezolva.
Nu mai zice!
- Îi văd! - Jos!
Grăbește-te!
Păcat!
Erau și muncitori foarte buni.
Da, dar dacă i-ar fi împușcat, ar fi distrus tot.
Am făcut ce trebuia.
Sigur, motănel.
Poate e timpul pentru un Chikkadoo.
Aduc mașina.
Lasă-te pe spate și relaxează-te!
Da, clar.
Toți trebuie s-o facem? Nu poți s-o faci doar unuia?
Fragmente din amintirile originale sunt încă prinse în mințile voastre.
Piese integrale ale unui puzzle mai mare.
- Și eu vreau să fiu conectat. - Dar nu erai în misiune.
Nu eram în echipă atunci, dar acum sunt.
Vreau să știu adevărul la fel de mult ca voi.
Excelent! Ia loc, te rog!
- Dar tu? - Da, cred că o să fiu spectatoare.
Idem. Fără supărare, dar nu te las să te apropii de materia mea cenușie.
Foarte bine. Poate mă ajuți.
Ultimele cuvinte înainte ca tata să-mi lichefieze creierul?
Scuze c-am mințit legat de club.
Bine.
Un soț și o soție n-ar trebui să aibă secrete.
E o regulă.
Ai dreptate.
Gata cu secretele!
Cred că avem nevoie de o pauză. E timpul să ne reevaluăm căsnicia.
Stai! O să doară?
Fără îndoială.
A fost un accident tragic.
Ben a murit pentru că am eșuat ca echipă.
Nimeni nu a fost vinovat, totuși, toți am fost vinovați.
Ben Hargreeves a fost cel mai bun dintre noi.
Ben era Umbrella Academy.
Subtitrarea: Andra Foca