Gå på med godt mot, barn. Vi har et oppdrag.
Nummer én. Samle barna.
-Få ræva i gir, folkens! Diego. -Den er alltid i gir.
Kom igjen, folkens!
Tuller du, Klaus? Du kom nettopp tilbake fra rehab!
Jeg er edru, men røyker gress, Allison.
Kom igjen. Skynd dere. Pappa venter.
-Ben! Hvorfor har du ikke kledd på deg? -Jeg blir ikke med.
-Men da mangler vi én. -Slapp av. Vanya kan ta plassen.
Jeg vil hjelpe dere.
-Pappa? -Tyster.
-Hvorfor har du ikke kledd på deg? -Han skal ikke dra, sier han.
-Og hva tror du at du driver med? -Trodde jeg kunne hjelpe til på oppdraget.
Ta det der av deg umiddelbart. Du ser helt latterlig ut.
En moldovsk våpenhandler har fått et nytt, dødelig våpen.
Det befinner seg i en container i påvente av en kjøper.
Dere skal lokalisere og ødelegge våpenet før avtalen kan inngås.
-Nummer Én tar ansvar. -Hva skal jeg gjøre, da?
Ikke still spørsmål.
Uansett hva dere gjør, barn, så må dere holde våpenet i sjakk.
Ikke under noen omstendighet skal dere åpne beholderen.
Er det forstått?
Flott. Tiden er inne, barn.
Spenn dere fast, barn. Gjør klar til avgang.
Fiende klokka tre.
Løp.
Det er den. Kom igjen.
Dere! Løp. Dette fikser jeg.
-Sikker, Ben? -Jeg fikser det.
OK. Diego, Allison og Klaus blir med meg. Kom igjen.
Er det noen der inne?
Det går bra. Jeg skal hjelpe deg. Hva heter du?
Jennifer.
Jeg heter Ben.
Jeg skal få deg ut, OK? Bare stol på meg.
Ta hånda mi.
-Ben. Hva faen gjør du? -Det er noen her. Vi må få henne ut.
-Det var ikke del av planen. -Skal du sprenge ei uskyldig jente?
-Pappa sa… -Det driter jeg i!
-Vi må hjelpe henne. -Vent, Ben!
Pokker.
Pappa. Vi har et problem. Pappa?
OK. Kom igjen. Ben.
Jeg sa jo at dere ikke skulle åpne containeren.
Pappa?
Herregud.
-Du drepte broren vår! -Og Jennifer.
-Din jævel. -Barn!
Hvis dere er sint på meg, retter dere sinnet feil vei.
La meg minne dere på at den andre Sir Reginald Hargreeves sto for ugjerningen.
Hva mener du?
Da vi var barn, drepte den andre Hargreeves Ben og Jennifer.
-Og med veldig god grunn. -Det var to uskyldige barn!
Hadde de handlet selv, hadde de satt i gang utryddelsen av menneskeheten.
-Du er ikke annerledes enn Hargreeves. -Dere er begge psykopater!
Det er ikke hans feil.
Reg er ikke ansvarlig for det som skjedde med broren din og den stakkars jenta.
Det er det jeg som er.
For noen år siden framstilte jeg et nytt grunnstoff.
-Universets essens. -Partikkelen vi kjenner som marigold.
Og samtidig, uten at jeg visste det, ble en partikkel til skapt.
Durango.
Når marigold og durango virker sammen, skaper de en reaksjon.
En fysisk reaksjon.
Ustoppelig og ugjenkallelig.
-Da utslettes alt vi vet om. -Renselsen.
Innen jeg forsto hva som skjedde, var det for sent for vår verden.
Det kunne du ikke ha visst, elskling.
Jeg vil nødig være et rasshøl, men hva faen har dette med oss å gjøre?
Den andre partikkelen er inni Jennifer.
Derfor er det ytterst viktig at dere ikke kommer i kontakt med henne.
-Hva skjer hvis vi gjør det? -Da går jorden under.
Skjønte at det ville skje.
Dere.
Vi… har kanskje et problem.
-Ro ned. -Vi må holde oss i gang.
Nei.
Nå sier jeg stopp. Blir ikke med deg videre.
-Hvor drar du, da? -Det finner jeg ut av.
-Hvorfor redda jeg utakknemlige deg? -Godt spørsmål.
Vi møttes for 36 timer siden? Og på den tida har du drept massevis av folk.
-For å beskytte deg, ja. -Fra hva?
Vet du det selv?
Jeg ba ikke om noe av dette. Vet ikke hva det er, engang.
Men du og jeg, vi er… sammenkoblet på et vis.
La oss bare få oss litt hvile, så finner vi ut av dette sammen.
Vær så snill.
Kom. Vi må videre.
Jeg forstår ikke. Dere lot ham gå?
Hvordan skulle jeg vite at Ben var infisert med denne… hva det nå er?
Bra jobba, Luther. Flott.
-Hvordan så utslettet på armen ut? -Vet ikke. Det var liksom…
Det så på en måte ut som det som Klaus fikk da han kom hjem fra Ibiza.
Er du lege? Eller leker du bare det på utdrikningslag?
Du! Jeg er profesjonell danser.
Var det noe uvanlig med dette utslettet, Luther?
Nei, det var bare rødt. Det glødet, da.
-Det pulserte. -Det var liksom ikke viktig å ta opp?
Trodde bare det var kreftene som var tilbake.
Vi har alle hatt våre problemer. Jeg har iallfall hatt det.
Jeg har hørt nok.
Hei! Hva gjør du?
-Tid for jakt. -Han skal drepe Ben igjen.
En av vertene må elimineres før reaksjonen er komplett.
Reaksjonen? Du vet at du snakker om mennesker og ikke labbrotter?
Hør på barna dine, Reggie. Du kan ikke drepe ham.
-Hun har rett. Det må finnes en utvei. -Du er tett knyttet til broren din.
Men dere forstår ikke hva som står på spill.
Vi må gjøre noe før det er for sent.
-Kan du ikke klappe igjen? -Hvordan våger du?
Det er på tide at du forstår at du ikke styrer ting her lenger, gamlefar.
Ikke tenk på det, engang!
Tror dere at det barnslige spillet deres stopper meg?
Jeg kan vel jekke meg opp et hakk, da.
Ikke skad ham, Viktor!
Hvorfor skal jeg ikke det? Han skader jo alle rundt seg!
Ben, Jennifer og meg. Alle sammen.
Slutt å tute. Ett liv er ikke viktigere enn hele kloden.
Men det er liksom din kones liv?
Du blanda deg i noe du ikke burde. Du lot Jennifer stikke av.
-Dette er din feil! -Nei, nei. Dette er din feil!
Hele livet har jeg bare ønsket at du skulle se meg,
gjøre meg til en del av laget.
I stedet behandlet du meg som om jeg var ødelagt.
Og jeg trodde deg.
Trodde du kjente meg bedre enn jeg kjente meg selv,
men nå vet jeg at du ikke vet en dritt! Det er du som er fiaskoen!
Du er grunnen til at dette skjedde!
Og jeg lar deg ikke drepe Ben! Ikke nå eller noen gang!
Er det forstått?
Viktor. Det holder nå. Det holder.
Du og faren din. Dere er så sta, begge to.
Du tok deg god tid. Hva er det?
Hva?
Det ser ut til at vi har funnet broren deres.
Du er heldig, kjære deg.
Vårt mest begavede medium er her i dag.
Du ser bra ut, sjef.
Jeg er tilbake om 30.
Kos deg.
Vær så snill. Ikke vær blyg. Kom inn.
Sett deg.
Navnet på avdøde?
-Richard. Men han foretrakk Dick. -Ja, vi liker vel alle litt pikk?
-Hvor gammel var Dick? -Han var 62.
Han døde for en måned siden i dag.
Bråsvingte unna en hjort og kjørte med fronten først utfor et stup.
Herregud, så tragisk.
Siden det har jeg bare…
-Det føles som om han hjemsøker meg. -Det skjer sjelden, vennen min.
Han sitter bare fast.
Når vi ikke kan gi slipp, kan heller ikke de det.
Ja.
Elskede Dick.
Nå prøver vi å få kontakt med deg.
Kommuniser med oss.
Kommuniser med oss! Vær blant oss!
Øynene, takk.
Ja. Hold dem lukket. Sånn, ja.
Han er på vei over avgrunnen mellom vår verden og hans.
-Kjenner du ham ikke? -Jo, jeg gjør det!
Er han her?
Jeg er her, baby.
Vel…
Si meg noe bare jeg kan vite.
Fortell henne…
…at hun har en rumpe som en fersken fra Georgia.
Vel. Han sier
at du har en bakdel like nydelig som en Georgia…
-En fersken fra Georgia! -Ja.
Å. Han er her.
Han er med oss.
Kan jeg… ta på ham?
-Kom til pappa. -Det er litt vanskeligere, cowboy.
Mannen der ute sa at du ville kunne gi meg
tjenester… av kjødelig art.
Det koster 500. Det er en minibank i resepsjonen.
Skal du ta betalt?
-Jeg har med kontanter. -Fantastisk!
Greit. Hopp inn, Dick.
-Dick? -Det kan du vedde ferskenrumpa di på!
Det er jo deg!
Ja, vennen! Jeg har savna deg! Kom til pappa!
OK. Ben er et rasshøl. Den er grei. Men massemorder?
Han forvandla alle til haggis.
-De har forferdelig tatoveringssmak. -Skikkelige psykopater.
Vi kunne ha redda folk.
Det er en massakre av to som bare blir mer og mer voldelige.
Det vet du ikke.
Greit. Mine folk sier at denne gården faktisk tilhører
de to galningene som angrep oss i New Grumpson.
-Gene og Jean Thibedeau. -Kanskje Ben drepte dem også.
Kriminalteknikerne fant ferske spor ut fra låven. De rømte, tipper jeg.
De kan ikke ha kommet langt. Basert på dødsstivheten
vil jeg anslå at de døde for 6-7 timer siden.
Hvordan vet du det?
Wichita, PD. Torsdagskvelder klokka 20 og 21.
Gjør klar bilen.
Jeg må ta en telefon.
-Tenker du det samme som meg? -Sjelden.
-Vi kan stoppe dette. -Svaret er nei.
-Du lot meg ikke stille spørsmålet. -Jeg vil ikke kaste bort oksygenet.
Kan vi ikke dra tilbake i tid og stoppe den kommende armageddon?
Hvordan gjør vi det?
Vi reiser tilbake til den opprinnelige Jennifer-hendelsen.
Forhindrer gamle Ben i å gjøre noe med Jen.
Vi fikk nesten hodet skutt av, Lila. Det hadde aldri funka uten en koffert.
Slutt å tulle. Det er verdt et forsøk.
Reglene er annerledes nå. Kanskje vi ikke trenger en koffert.
Du har vel kreftene av en grunn? La oss bruke dem.
Greit. Blir det trøbbel, så kommer vi tilbake.
Du har ett problem, da.
-Vi kan ikke forklare det for ham. -Han er svampen som ikke tåler mer vann.
-Så synd. -Kan jeg få snakke med deg?
-Kan du ha oss unnskyldt? -Ja.
Det du sa om behov for en pause. Elsker du meg ikke lenger?
Selvsagt gjør jeg det, men du gjør det vanskelig, Diego.
Hva? Hvordan da?
Jeg og barna må se deg kope i huset hver dag.
Du klager på livet, jobben, svigerfamilien og tjukkemagen din.
Du er like lei som meg.
Det var du som sneik deg ut på møtene med Vokterne.
Jeg tok med meg dritten min ut av huset, sånn at ingen andre måtte takle den.
Dette er livet vårt, elskede.
Hva er poenget hvis du ikke er del av det?
Han er bevæpnet og svært farlig.
Vær forberedt på å eliminere ham om dere ser ham.
-Jeg kan redde ham. -Nei, det toget har gått.
Ikke få meg til å ta deg igjen.
-Greit. Hva ser du for deg? -Gi meg et øyeblikk, så forklarer jeg.
-Sir? -Mr. Fem.
-Hadde ikke du situasjonen under kontroll? -Den er mer ustyrlig enn ventet.
Det er rene Tentakkelmassakren her, jo.
Fortell meg hvem som er ansvarlig for dette blodbadet.
Jeg har noen spor, men jeg trenger en tjeneste før jeg kan gjøre mer.
Jeg er lutter øre.
Ser du de to idiotene der? De er brødrene mine.
De går overalt på åstedet, stiller dumme spørsmål og er i veien.
Kan du få dem tilbake til hovedkvarteret?
Vise dem rundt og la dem holde noen våpen.
Du ber meg om å være barnevakt.
Du vil vel løse saken?
Du står i gjeld til meg, Fem.
Diego! Luther! Kom hit. Jeg vil presentere dere for sjefen min.
Visedirektør Lance Ribbons.
-Det er en ære, sir. -Hei, Lance.
Jeg forstår at dere er veldig opptatt av CIA.
Jeg vil gjerne gi dere et innblikk. Hvis dere er interessert.
-Ikke egentlig… -Tuller du?
-Vi er med. -Bra.
Møt meg på kontoret.
-Hva? -Hvorfor må jeg dra?
Fordi han vil ha oss begge der.
Kom igjen, Luther. Jeg trenger dette nå, mann. Livet suger.
-Greit. -Ja!
-Vi trenger dresser. -Dresser?
Ja, mann.
-Vi må kle oss etter forholdene. -Stjal du dem fra en død fyr?
Kom igjen, Klaus.
Claire? Vennen. Hva skjedde?
Jeg kommer.
Velkommen til King Reg. Vil dere prøve to-for-en-sandwichen King Chikkadoo?
En gang spiste jeg skjemt østers i Kairo.
Kjør fram til vinduet.
Vet du hvorfor hunden min heter Rolex?
Fordi han er vakthund.
-Steng sjappa, vennen min. -Ja.
Flott. Godt å se deg.
-Det er flott. -Tusen takk. Takk.
OK. Ha det. Farvel.
Takk, sir.
Claire?
-Går det bra? -Jeg prøvde å stoppe ham.
Det går fint. Det er ikke din feil.
Du må forstå at onkelen din har en lidelse. Han er veldig syk.
Hva med deg, da?
Hva skjedde med ansiktet ditt? Hvor har du vært?
Kanskje du bør konsentrere deg om din egen banehalvdel.
Hva behager?
Hvis du vet om alt dette, hvorfor lar du ham være del av livet ditt?
Du bør vel se på hvordan du kan sette fornuftige grenser.
Greit, frøken. Du er litt for ung til å forstå forholdet mitt til broren min.
Herregud. Han har gjort dette siden vi var barn.
Han roter det til. Det blir trøbbel. Hvem ringer han? Meg.
Men han trenger meg. Han trenger oss.
-Onkel Klaus er vel udødelig? -Ja. Og så?
Hvorfor prøver du å redde noen som kan redde seg selv?
-Når ble du så smart? -Jeg arva det vel fra mora mi, da.
For et rot.
-Skal vi lete etter ham, eller… -Kanskje denne ene gangen.
Jeg skifter.
Fem hundre dollar på 30 minutter.
Hvis det fortsetter sånn, har jeg betalt ned gjelda på null komma niks.
-På et blunk. -Det tror du, ja.
Hva gjør du?
-Det er urettferdig! -Hei!
-Det er til mat. -Hva?
-Til leia. Til andre varer. -Tuller du med meg?
-Tror du at penger vokser på trær, eller? -Faen.
Doms andel. Sjørøverens andel. Min andel.
Og dette er for festmoroa vår i går.
Hva sier du, lille stjerna mi?
Det var det jeg trodde. Ta det rolig. Du har en travel kveld foran deg.
Ja, baby!
Kom igjen! Få tavla bort hit.
Kom igjen.
Oppdateringer om den savnede?
-Nei, men vi venter på tilbakemelding. -Veldig bra, Bea.
-Var det noe mer? -Noen vil treffe deg.
-Navn? -Det sa han ikke.
-Og så slapp du ham inn? -Han kunne kodesetningen.
Få ham hit.
-Hun gjør sitt beste. -Ikke forsvar henne.
-Kan vi hjelpe deg? -Det håper jeg da virkelig.
-Denny Muntz fra Red Deer-avdelingen. -Aldri hørt om.
Vi er en liten avdeling, men vi er sanne følgere.
Du har hjulpet mange med å finne sannheten, Jean.
-Kan jeg kalle deg Jean? -Nei, det kan du ikke.
Gene! Ikke vær frekk. Selvsagt kan du det, Mr. Muntz.
-Sett deg ned. -Takk. Jeg trekker inn magen.
Si hva du vil.
Jeg vil… snakke om den savnede jenta.
Er du sulten, Mr. Muntz? For de har litt av en kyllingsandwich her.
-Kan godt spise noe, Jean. -Ja.
-Takk. -Chikkadoo.
Dave! Det skjer i teateret!
-Hei. -Hei.
Trodde at du sov.
Det føles som om jeg går fra vettet.
Jeg har ikke kunnet slutte å tenke på deg siden vi møttes.
Samme her.
Jeg har aldri følt sånn for noen før.
Jeg kunne knust veggen nå.
Hør her.
Takk for at du redder meg fra de galningene,
men så fort vi får litt hvile, så går vi hver til vårt.
-Hvordan skal jeg gjøre det? Dra herfra? -Dra tilbake til familien din.
De er ikke familien min. Familien min døde for lenge siden.
Min også.
Vel. Hvis de engang fantes.
Hva mener du?
Da jeg var seks, ble jeg trukket ut av magen på en kjempeblekksprut.
Det var på nyhetene og alt.
Jeg ble aldri identifisert.
Ingen kom for å hente meg.
De kastet meg vel over bord.
Det er et mirakel at jeg overlevde.
Ben? Er du fortsatt der?
Hør her. Det er åpenbart meningen at vi skal være sammen.
Jeg med tentaklene, og du, mirakelblekksprutjenta.
Det må vel være skjebnen, ikke sant?
Hvilken kanal ser du på?
Seks.
-Det er The Blob. -Jeg elsker denne filmen.
Jeg også.
Nei, Danny. Vent!
Hva skjedde…
OK.
Vi gjør som sist. Tar den én stopp østover.
Drar til apokalypsetidslinjen.
Unngår å bli drept og jobber oss tilbake til 2006.
Hindrer Ben i å dra på oppdraget til Moldova. OK?
Det er bare en nybegynnertidsreise, Fem.
Dette har vi gjort tusen ganger.
Men apropos tidsreiser. Jeg forstår ikke T-banen her.
Jeg heller mer mot DeLorean, altså.
Bare i tilfelle…
Etter deg.
Pokker!
For pokker, da!
Damen vil ha mer.
-Hei, du. -Se på deg, da.
Du har kunder som kommer tilbake allerede.
Så… Mer Dick?
Ja takk.
Vår elskede Ricardo.
Kom tilbake og ta en runde to.
Bli ett med oss
en gang til.
Jeg visste at du ikke kunne holde deg unna, baby.
-Hva går det av deg? -Hold tåta.
-Hvor er pengene, Richard? -Hva? Hvilke penger?
Ikke spill dum.
Jeg sjekket bankboksen. Alt er borte.
Jeg vet ikke hva du snakker om.
I 20 år sto jeg ved din side og så deg sløse penger på spill og tøyter.
Og jeg tar meg faen i å la deg ta med deg alt i grava.
Hvor er de?
Det sier jeg aldri, din hjerteløse hore.
Dick?
Dick? Dick!
Han er borte.
Kan du slippe taket på kronjuvelene, takk?
Det var bortkasta. Det betaler jeg ikke for.
Jeg vet det. Jeg vet hvor han gjemte pengene.
Det skal jeg fortelle deg, men først må du hjelpe meg med å komme meg ut herfra.
Ut med språket.
Brosjen.
Gi meg brosjen, så sier jeg hvor.
Hva skjer der inne?
Greit. Det er First National Bank i Zürich.
-Passord? -Brosjen først.
Passordet er "thunderbolt".
Han var alltid mer glad i den hunden enn i meg.
-Det gikk ganske raskt. -Det var fint, altså.
-Ses neste gang. -Ha det.
Tsji-tsjing.
Ikke verst.
Vær forsiktig med slipset. Det havner alltid i g-strengen.
-Går du med g-streng? -Gjør ikke du?
-Glem det. Kom igjen. -Vent.
Hva gjør vi egentlig her?
Vi burde finne Ben, ikke være på et kontor.
-Et kontor? -Ja.
Luther. Nå står du i hjertet av det mektigste etterretningsbyrået
i verdenshistorien!
Altså. Etterretning, bror.
Sånn finner vi Ben.
Han er bare opprømt.
Ok. Ødelagt automat. Australia.
-Tre utbrente lyspærer. -Ja? Boka di var nyttig, da.
Greit.
Jeg har nok satt opp en felle, så vær forsiktig.
Akkurat. Ikke noe tegn til ham.
-Vi får begynne før du begynner å fjerte. -Ja.
Klar? 2006, her kommer vi.
Funka det? Er vi framme?
-Jeg vet ikke. -Den 14. oktober 2006.
Flott. OK. Da går vi inn. Får Ben ut.
Kommer oss på banen og er hjemme før leggetid.
Vi skal ikke drepe ham, Lila. Bare avlede ham fra Moldova-oppdraget.
Jeg har ikke sett ham på fem år.
Han er kanskje litt oppfarende. Hold hodet kaldt.
-Som isbjørnbrystvorter. -Pokker!
Gå på med godt mot, barn. Vi har et oppdrag.
Nummer én. Samle barna.
-Få ræva i gir, folkens! Diego. -Den er alltid i gir.
Kom igjen, folkens!
Tuller du, Klaus? Du kom nettopp tilbake fra rehab!
Jeg er edru, men røyker gress, Alphonso.
Alphonso?
Paraplyer.
Spurver.
-Hvem er det? -Vi er i feil tidslinje.
-Vi må dra. -Hei!
-Hvem faen er dere? -Frekt. Skulle spørre deg om det samme.
-Vi er Phoenix Academy. -Og nå skal vi ta dere.
-OK. En liten hump i veien. -Syns du?
Hør her. Vi er i feil tidslinje, men vi er rett i nærheten, da.
I nærheten av hva? Jeg skulle aldri ha hørt på deg.
Slapp av, Fem! Vi finner ut av det. Og vet du hvorfor?
Fordi noen tok med et kart.
Greit.
Nå er vi her.
Ta banen tre stopp til denne snirklete streken.
Bytt bane ved delingssymbolet.
Faen!
Vent! Vi er framme.
To stopp på tegnet.
-Ikke improviser. -Er det omlyd eller avlyd?
Vi drar dit vi kom fra.
Nå!
-Hei! -Vil du miste toget?
Når fikk du ansvaret? Herregud! Du skulle dra uten meg.
Greit. Kom til mamma.
Kom igjen, baby.
Vent. Ja!
Søte, milde Jesus, di kjerring! Kom til mamma!
Frihet, altså. Frihet.
Frihet, baby.
Pokker ta deg, Thunderbolt.
Bingo.
Hva har vi her? Dette er da ikke noe hundelik.
Herregud!
Takk, Thunderbolt!
-Overraskelse. -Hvordan…
Richard stolte aldri på banker, vennen. Og jeg visste at du skrønte.
Jeg ventet til du kom deg løs og fulgte etter deg hit.
Du kommer akkurat i tide. Og så punktlig, da.
Kan vi ikke dele det på to? Det syns jeg er rett og rimelig.
Jeg tar gjerne bare med meg finnerlønnen
skråstrek "grave-i-flere-timer-avgiften" og komme meg av gårde, altså. OK?
Hva sier du til at jeg skyter deg i ansiktet?
Bare…
Greit.
Jeg kan vel gå ned til 0 %.
-Det kan jeg nok leve med. -Ja.
Bare ta dem…
De er der. Jeg ser dem.
Alltid greit å ha rotter i nærheten, for de finner alltid osten.
-Trekk unna. Dette er min eiendom. -Tror du, ja.
Har du ingen å være hallik for mer?
Morsomt. Fulgte den pistolen med frokostblandinga, eller?
-Måtte du ta med deg de store guttene? -Ja. Skal jeg lage hull i jakka di?
Prøv deg.
Pokker!
Herregud!
Å, herregud!
Det forventa jeg virkelig ikke.
Vel, vel. Greit.
Å! Quinn! Takk Gud for at du lever!
Du fant vel en måte å endelig betale ned gjelda på, da.
Så nå er vi skuls? Ja.
Kan du gi meg ei hånd?
-Vil du ha ei hånd, altså? -Ja.
Her har du faen meg ei hånd.
Din jævla knarker.
Au. Det gjorde vondt.
Ha-ha. Veldig morsomt.
Quinn. Kan du åpne det jævla lokket?
Quinn!
Quinn.
Quinn! Slutt å tulle! Åpne…
Quinn! Åpne!
Åpne!
Nå finner ingen deg på et år eller to.
Hjelp meg! Hjelp meg!
Hjelp!
Hjelp meg, vær så snill!
Hjelp!
Få høre, da. Din briljante plan.
-Jeg kan fjerne Bens marigold. -Det er umulig.
-Jeg har gjort det før. -Det var vel ikke helt uten risiko.
-Det var noen utfordringer, ja. -Hvorfor vil du gjøre det igjen?
-Fordi han er broren min. -Et meningsløst bånd.
-Du tar feil. -Virkelig?
Du forsto virkelig aldri hva det betyr å være del av en familie.
Og takk og lov for det. Dere barn krangler jo konstant.
Ja. Og så driver vi hverandre til vanvidd.
Derfor flytta jeg så langt unna dem som mulig.
Men når ting går til helvete, som ikke er til å unngå,
så stiller de opp for meg.
Nok et bevis på at mennesket er en underlegen art.
Hvis du mener det, så syns jeg synd på deg.
Spar meg medlidenheten, gutt.
Selv med dine krefter er jeg deg overlegen på alle vis.
Kanskje.
Men i hver eneste tidslinje er du også et skikkelig rasshøl.
Det var stasjonen vår.
…ekspress.
-Pokker. -Søren, da.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen