ÅR ÉN
For to stopp siden var vi på riktig stasjon.
Det er bare din feil. Østgående, sa jeg. Dette er din feil.
-Vet du veien? -Denne går vestover!
ÅR TO
ÅR TRE
Au!
ÅR FIRE
Au!
ÅR FEM
ÅR SEKS
Ja, baby.
Hallo?
Hjelp! Det er noen her nede!
Hjelp!
En eller annen!
Hjelp!
Pokker.
Vær så snill. Ikke forlat meg.
Ja. Hei, hemmelige lager.
Kom til mamma.
Bare litt til. Kom…
Au! Pokker!
Pokker. Ja vel.
Hvorfor skjer dette med meg?
-Det der var da helt unødvendig. -Var det det?
Å prøve å redde Ben er en tapt kamp.
Ser du på variablene, er sjansen for å lykkes forsvinnende liten.
Det er fordi du bare anser svart og hvitt som variabler.
Det fins grått også. Og i den gråsonen lever jeg.
Du er annerledes enn søsknene dine.
Jeg mistenker at den andre Hargreeves var redd for det.
Og deg.
Ja, det var han. Og det ødela meg lenge.
Sier du at du ikke er som ham? Nå har du sjansen til å bevise det.
Her er det.
Hva er alt dette?
Dette er renselsen, gutten min.
Overvåkningsstasjonen min registrerte et skjelv på 6,3 på Richters skala.
Og episenteret var akkurat her.
Hva faen?
Tror du fortsatt at du kan redde Ben? Dette er bare den første fasen.
Hjernen hans er kapret. Kroppen er redusert til farkost.
Renselsen tar sakte, men sikkert full kontroll.
Vi burde stikke av sammen.
-Unnskyld? -Jeg mener det.
Kjøre videre sørover. Bo på ei strand. Gifte oss. Bare du og jeg.
Særlig. Med de 18 dollarene vi har totalt.
Jeg har muligens penger gjemt unna på Caymanøyene.
-Du sa at styresmaktene tok alt. -Angående det…
Vi må bare til Florida. Kjenner en pilot i Miami.
Hva skal jeg liksom si til det?
Bare si ja.
Straks tilbake. Bli sittende.
Det skal jeg.
Dette er Alfa 3-9. Har målet i sikte.
-Mottatt. De er sett. Ikke langt unna. -Vent.
-Vi har fortsatt avtalen vår? -Ja.
Men du begynner å få dårlig tid.
Så hvis du skal gjøre noe, bør du komme i gang nå.
-Hallo? -Ikke legg på.
Viktor? Hvordan i helvete fant du meg?
Dere har ikke akkurat oppført dere diskré.
Hva skal man si? Har vært i fengsel i fire år.
Ikke det, pervo. Jeg snakker om 6,3 på Richters skala.
-Er hun der ennå? -Det raker ikke deg.
Det gjør faktisk det. For dere er på vei til å få jorda til å gå under om 48 timer.
Tjuefire, faktisk.
-Hold kjeft! -Mener du det? Er du med pappa nå?
Hør på meg, Ben.
Det er noe som skjer med deg. Det kalles "renselsen".
Det er som et virus. Det tar over hele kroppen din og…
Pisspreik. Føler meg topp. Har aldri følt meg bedre.
Det er det jeg sier. Du kan ikke stole på det du føler eller ser.
Det er noe som skjer inni deg, og det kommer bare til å bli verre.
Du har rett. Det er noe som skjer inni meg.
For første gang er jeg lykkelig, og stusselige dere takler det ikke.
Jeg prøver bare å hjelpe deg, Ben! Du må komme deg vekk fra Jennifer. Nå!
-Vil du hjelpe meg? La oss være i fred. -Ben!
Vi kan kanskje ikke gjøre mer.
-Hva er galt, Ben? -Ikke noe jeg ikke kan ta meg av.
GJESTEAGENT
Får vi virkelig beholde dem?
Helt klart.
Øynene dine er i det minste åpne.
Mine herrer. Jeg vil presentere dere for eliteavdelinga vår.
Velkommen til Sektor R.
Ja, for faen. Nå snakker vi, liksom.
Her har du dem.
Agent Parnell setter dere inn i alt.
-Frank Parnell. Alle her kaller meg Bud. -Bud.
Jeg går rett på sak. Vi trenger et helikopter så fort som råd.
Sperr av alt i tre kilometers omkrets rundt åstedet. Jeg vil ha soldater.
Alle steiner skal snus. Forstått?
-Vi driver ikke med sånt her. -Ikke helikopter, engang?
Vi har en hvit kassebil, men da må du ha ledergodkjenning.
Ta dere en stol og finn dere til rette. Vi skal snart bestille lunsj.
-Kanskje vi heller burde lete etter Ben. -Vi kom jo nettopp hit.
Diego.
-Er du sikker på at det er disse folkene? -Ja. Jeg er sikker.
Dette er avdelinga for hemmelige operasjoner.
Jeg snakker om Watergate, Cuba og Bin Laden.
De driver med det. Bare se deg rundt.
Jeg er ganske sikker på at det er her de, du vet,
plasserer ubrukelige agenter.
Disse er de beste de har.
Det kalte sjefen på klubben meg når jeg måtte jobbe under søndagsbrunsjen.
Høres ut som at du gjør det bra flere steder, da.
Daukjøttet blir plassert på søndagsbrunsjen. Legg og egg.
Se deg rundt. Dette er legg og egg.
Den dårlige innstillinga di får ikke ødelegge.
Greit. Kos deg, da.
Jeg skal gå og undersøke om Ribbons har noe på Vokterne.
Jeg tror ikke at jeg klarer flere T-banerotter.
Med appelsinskall smaker de litt som and med appelsinsaus.
-Vil du gjette hvor lenge vi har vært her? -Lenge nok til at jeg fant grå hår.
Og det er ikke på hodet mitt.
Ifølge kalenderen min har det gått seks år, fem måneder og to dager.
Vi finner vel veien hjem før eller senere?
Hvis vi ikke blir knivstukket, skutt eller sprengt neste gang vi går opp.
I noen av tidslinjene hadde vi vært heldig om vi overlevde.
Vi er fortsatt sprell levende, så noe må vi gjøre riktig.
Husker du tidslinja vi fant her om dagen? Ved drivhuset?
Og jordbærene. Hva med den?
Den var jo ganske behagelig.
Ingen villsvin. Ikke noe hemmelig politi.
-Kanskje vi kunne hengt der ei stund. -Gir du opp, altså?
Ingen sa at jeg gir opp, men det har gått nesten sju år, Lila.
Vi fortjener en pause. Du vet… Ei seng. En dusj.
Jeg hadde kvalt en kattunge for et varmt bad.
Bare i noen dager, OK? Og dette betyr ikke at vi gir opp.
Nei.
OK.
Jeg liker det ikke, Jean.
Vet det, Gene. Jeg snakka med Red Deer. Historien hans viser seg å stemme.
Jeg hater den der sangen han plystrer.
La oss bare høre hva han har å si. OK? Det kan ikke skade.
Mr. Muntz.
Du er langt unna Red Deer.
Jeg ville ikke gått glipp av det som skal skje med verden.
Å? Og hva er det?
Renselsen.
-Men vi… -Mista jenta. Vet det.
-Hvordan i huleste vet du det? -Jeg har folk som leter etter henne.
Vi også.
Fortell hvordan hun rømte.
Vi hadde henne i trygg forvaring i låven. Satte ut vakter.
-Gene og jeg var i huset… -Og dansa.
Så hørte vi skrik.
Innen vi kom oss til låven, hadde hun gravd seg ut derfra.
Men han der tentakelgutten.
-Utmerket. -At det var?
Gutten er puslespillbiten som mangler. Han er låsen, mens hun er nøkkelen.
-Du er en kryptisk jævel, du. -Gene!
Enten sier du hva du vet, eller så friterer jeg trynet ditt.
Gutten har en familie. Finner de ham og Jennifer før oss,
så er alt ødelagt.
Så…
Kan du ikke legge av deg det der machotullet,
la oss komme i gang med å finne ut hvor familien skal, og stoppe dem?
Ta en ned
Og send den rundt av sted
Og da har du bare
To flasker med øl på…
Herregud! Hva faen er det?
Kom deg vekk, eller så brenner jeg deg! Kom deg vekk!
Æsj!
Æsj! Ekkelt.
Du må være Thunderbolt.
Flink bisk. Du er en flink, død bisk, du.
Du liker kyss, du?
Jeg har et oppdrag til deg, Thunderbolt. Du må hente noe.
Du må hente et menneske. Et hvilket som helst levende menneske.
Bare ingen motorsykler eller skinn. Skjønner du? Du skjønner, ikke sant?
Slutt.
Vær så snill. Løp og hent. Det klarer du!
-Er det her? -Ja.
Det er yndlingsstedet hans.
-Har du vært her før? -Nei. Jeg har aldri vært inne, da.
-Du har vært her før? -I drosje, mamma. For å hente onkel Klaus.
-For en gangs skyld må du roe ned. -Vi snakker om dette senere. Vent her.
-Hva vil du? -Åpne!
Dra til helvete!
Eier du ikke manerer, eller?
-Ja, baby. -I neste uke.
Unnskyld.
Unnskyld. Jeg leter etter broren min Klaus. Har dere…
OK.
Klaus?
Let, og du skal finne.
Klaus er altså broren din?
Dum og deilig ligger vel til familien, da.
Ja. Så søtt.
Jeg måtte si opp Klaus, men siden du er ei dame med så unike talenter,
vil du kanskje ta over etter ham?
Men jeg må spørre. Er du en balleknuser?
For balleknuseregenskaper godtar jeg ikke hos mine ansatte.
-Hei, ditt rasshøl! -Claire! Nei!
Drittunge!
Det var feil av deg.
Jævla kjerring!
Jeg tror kanskje at du har rett.
-Jeg er balleknuser. -Hva?
Nei!
Fy faen!
Hvor er broren min?
Neste gang blir det hjertet ditt.
Dyrekirkegården i Sycamore. Han er gravlagt der.
-Hvilken grav? -Hva faen er du?
Jeg er skuespiller, din jævel.
Han var frekk, da.
-Jeg har tre på omtrent samme alder. -Bildet er ti år gammelt.
Barna er voksne nå, og har sitt eget liv og egne barn.
-Det må være fint. -Ikke i det hele tatt. De utstår meg ikke.
Første kona forlot meg for flere år siden. Jeg er på tredje skilsmisse.
Pokker, mann.
Hva skjedde?
Jobben. Når de sender deg oppdrag, er det siste du vil
at noen skal vite hvor du er eller hva du gjør.
Det gjelder også familien. De må jo ikke bekymre seg.
Ja, men…
Hun visste hva slags liv det var. Ikke sant? Å jobbe for CIA.
Jo, hun visste det. Og det fikk barna vite når de ble gamle nok også.
De første årene funka det å være borte hele tida, helt til det ikke gjorde det.
Vi gled sakte fra hverandre, ikke sant?
Ble som fremmede i vårt eget hjem.
Ja, men jeg mener…
Oppdragene. Å få reise over hele verden.
Jeg hadde bytta bort alt.
Alt på et blunk, hvis det betydde å få spise middag med barna kl. 18,
hjelpe dem med leksene
og legge meg sammen med kona mi om kvelden.
Derfor er jeg her nede nå. Papirflytting er løsninga.
-Hva? Papirflytting? -Ja.
Var ikke dette en eliteenhet?
Det eneste som sier elite om vår enhet, er pensjonspakkene våre.
Men…
Hva med han fyren der? Han sa at han jobba med Castro-saken tidligere.
Castro?
Larry Castro, ja, kongen av falsk olivenolje på De nederlandske Antiller.
Der dreit byrået seg virkelig ut.
-Dette er legg og egg. -Søndagsbrunsj, min venn.
Jeg må legge en kabel.
Auntie Ji? Hei, det er meg.
Få snakke med Lila.
Hva?
Hvor er hun?
Greit.
Fortsetter du sånn, har vi ikke mer jordbær igjen når snøen kommer.
Da får vi spise snø, da.
-Ikke gjør det. -Hva da?
Vær klein.
Var det kleint?
Nei, og det er det som gjør det kleint.
Hva blir det til, kompis? Har noen av dere funnet Ben og Jennifer?
-Det har ikke du noe med. -De trenger vår beskyttelse, da.
Det er det du som trenger. Nå er det på tide å dra, kompis.
Gene, da.
Gene.
Gå rett ut den bakdøra der, og kom aldri tilbake.
-Hva er problemet? -Jeg liker deg bare ikke.
-Er det sånn? -Ja, i et nøtteskall.
-Hva med Jean? -Jean bestemmer ikke her. Det gjør jeg.
-Vet hun det? -Nå gjør du følgende.
Du drar herfra.
Ellers skyter jeg av deg kneskålene.
Å nei. Det vil jeg jo ikke.
Vet du hva, Gene…
Jeg er lei for at det ikke funka mellom oss. Det mener jeg virkelig.
Dra til helvete.
-Har du gått deg bort? -Herregud!
Ja. Det har jeg. Men vet du hva?
Men vi har vel alle gått oss litt bort her i livet. Ikke sant?
Vi leter alle etter mening i en verden i stadig endring.
-Ikke i direktørfløyen. -Det har du rett i.
-Vet du hvor toalettet er? -Nederst i gangen og til høyre.
Takk.
ÅPEN
LUKKET
Pokker.
Kan jeg hjelpe deg med noe der?
Jeg…
Jeg så at dette… var ødelagt.
Jeg er ganske flink med verktøy og ville prøve å reparere det for dere.
-Vi har folk til sånt. -Akkurat.
-Skal vi følge deg til broren din? -Ja.
Det var alt, Derek.
-Er ikke Sektor R i kjelleren? -Jo. Det er den.
Hvorfor kjører vi opp, da?
-Hva i… -Du!
Hva faen?
Diego!
Kode grønn i Sektor R.
Send forsterkninger.
Hvor er buksene dine?
-Vi må stikke. -Hvorfor?
Lang historie.
-Ga du Ribbons en fangdans? -På en måte.
-Har dem! De er her. -Pokker.
Pokker.
Luther!
-Hva? -Ja, de gjør sånt.
Opp med deg.
Og en til i ansiktet.
Luther!
Få litt hjelp, kompis.
Ikke kronjuvelene.
Luther!
Hei!
Vi er tilbake i manesjen, baby!
-Vi bør dra. -OK.
Denne veien.
Det er for sent.
Ingenting kan stanse renselsen.
-Her er det en som har vært flink i dag. -På grunn av snarene du lagde.
Helt enestående.
Jeg reparerte den.
Jeg vet hva det blikket betyr. Ut med språket.
OK.
-Hva er dette? -Se inni, da.
-Hvor fikk du tak i det? -Jeg lagde det.
Du er virkelig full av overraskelser, du.
Jeg vil bare gjøre andre glad.
Hvor skal du?
-Vi er tomme for metallskrot. -Jeg blir med deg straks.
OK, vennen min.
-Hvor langt er det igjen? -Vi er snart framme.
-Går det bra med deg? -Ja da. Det går fint.
-Er du sikker? -Ja da.
Ikke tenk på det.
OK.
Pokker.
Greit.
Hva faen?
Det er min håndskrift.
Fy søren.
Dette er…
Her har vi det. Dette er veien hjem.
-Fem? -Jepp. Her!
Har du funnet noe?
Ingenting. Nei. Vær forsiktig der.
-OK. Skal vi lete den veien? -Ja. Godt forslag.
Ingen kommer og redder deg.
Du må kjempe
for din rett… til å leve.
Dette klarer du.
Finn krigeren i deg.
Finn Bruce Lee.
Finn…
Uma Thurman.
-Onkel Klaus! Hvor er du? -Klaus!
-For pokker. Hvor er du, Klaus? -Hva om han…
Nei, det er han ikke. Vi må bare finne stakkaren. Kom igjen.
Klaus?
-Onkel Klaus! -Klaus!
-Klaus? -Onkel Klaus!
Au!
Klaus?
Hører du en hund bjeffe?
Se, Claire. Se. Kom igjen.
Klaus! Klaus!
-Thunderbolt. -Thunderbolt. OK.
-Gud? -Nært nok.
-Allison? -Ja.
-Allison, er det deg? -Ja! Ja!
Claire. Claire Bear.
Hei!
-Dere kom for å redde meg. -Selvsagt gjorde vi det.
Hvordan fant dere meg?
Vi hørte bjeffing.
Takk Gud!
La oss… komme oss til helvete vekk herfra.
-Ja. -Skal vi ikke det?
Takk, Thunderbolt.
Hva er det?
Jeg vet at vi var enige om å ikke gi hverandre gaver, men…
Ta-da!
Skål for sju år i Drittheim med deg.
Du begynner vel ikke å gråte? Det er bare pulverkaffe.
-Det er noe jeg bør fortelle deg, Lila. -OK.
Hva er dette?
En vei hjem.
Det er en chiffernøkkel.
Hvor lenge har du hatt den?
-Jeg er ikke helt sikker. -Hvor lenge?
I fem måneder. Kanskje seks.
Og så sa du ingenting. Hvorfor?
Du vet hvorfor.
-Hva gjør du? -Hva ser det ut som? Drar hjem.
-Vi bør snakke om dette. -Ingenting å snakke om. Vi drar tilbake.
Til hva? Nok en apokalypse?
Nok en ødelagt tidslinje? Et ødelagt ekteskap?
-Det har du faen ikke noe med! -Jo, faktisk.
Jeg har vært her sammen med deg de sju siste årene og passa på deg.
Tatt vare på deg når du var syk. Holdt deg når du var lei deg. Jeg har noe med det.
-Ikke snakk om det. -Vi vet hvor fælt du hadde det.
Du får ikke bestemme hva jeg gjør med livet!
-Han gir deg ikke det du trenger. -Det gjør du?
Du er lykkelig her. Det vet jeg at du er. Det er vi begge.
Dette er ikke virkelig, Fem. Ingenting av det er det!
Hva er det, da?
Overlevelse. Og ikke noe mer.
Jeg har barn, Fem.
Barn som trenger meg. Og jeg trenger dem.
Jeg vet det.
Men vi vet ikke hva vi kommer tilbake til.
Alt kan være borte, og…
Her har vi i det minste hverandre.
Bli om du vil, men jeg drar tilbake.
-Hva er alt dette for noe? -Hva faen?
-Dette passet da ytterst dårlig. -Hvor er sjåførene?
Løp!
Se opp!
-Ta dem! -Inn i bilen! Inn i bilen!
-Hva er det som foregår? -Hold deg nede!
Start bilen!
Kjør, kjør!
Går det bra?
Du rev opp dressen min da du kasta meg inn i bilen.
Du får sende regning.
Jeg kan ikke snakke for hvordan den andre Hargreeves så på deg,
men det var galt av ham å behandle deg slik han gjorde.
Det står nå klinkende klart for denne versjonen av meg
at du fortjener å bære uniformen like mye som de andre, om ikke mer.
-Banken er like ved. -Jeg klarer ikke. Jeg holder ikke ut.
-Kan du holde ut litt til? -Nei. Jeg må legge meg.
-La meg finne et sted. -Nå!
Ikke vær redd. Jeg har deg.
Kom, så får vi deg inn.
Jeg fant dem.
Hallo? Vi trenger hjelp!
-Jeg må legge meg. Nå! -Greit.
Bli her. Jeg ser om jeg finner noen.
-Det ringer. -911. Hva gjelder det?
-Jennifer? -Hallo? Er det en nødssituasjon?
Jennifer!
Jennifer.
Jeg er redd, Ben.
Noen kan bare ikke ta et hint.
Jean!
Nei!
Og dette som kunne ha vært så lett.
-Har du bytta trøye? -Jeg sølte på den andre. Chikkadoo-saus.
Mint med sjokoladebiter.
Hva er det som går av deg, Gene? Du vet at du får diaré av det.
Det er ikke noe galt i å leve litt på kanten fra tid til annen, kjære.
Ledere.
Et av lagene våre har funnet Ben og Jennifer.
Tiden er inne for tegnet.
Er du sikker?
Spill sangen.
Tekst: Fredrik Island Gustavsen