UN SERIAL NETFLIX
- Să fii ferm de data asta, bine? - Da, dragă.
Vrei să…
Scuze. Doar… Scuză-mă.
Sunt familia mea adevărată. Chiar mă iubești?
Sunt familia mea adevărată.
Chiar mă iubești?
Știi că nu poți fi aici.
Mi-ai luat servieta, Herblet.
Nu am unde să mă duc.
E un nou regim, Lila.
- Sunt familia mea adevărată. - Și îți vor capul.
Chiar mă iubești?
Am înțeles.
Cățeaua e moartă, așa că o pui pe fiică-sa să plătească?
Nu e chiar corect.
Asta e…
Te putem lăsa în orice perioadă…
Bine.
Berlinul de Vest.
În 1989.
Foarte bine.
Bine.
Ia uite.
E un glonț.
La revedere!
COMISIA
Isteața de tine!
Uite cine a găsit micul plan de evadare al mamei.
Orice te urmărește, dragă Lila, continuă să fugi.
Nu te opri pentru o viață normală.
„Normalitatea” nu e pentru fete ca noi.
Și nu uita, nu te încrede în nimeni! Cu excepția mea.
Te sărut și te îmbrățișez, mama.
Mergi mai departe!
Salut!
Pot să-ți împrumut barosul?
Să începem!
Unde e maică-ta?
A plecat cu basistul.
Când se întoarce?
Într-o săptămână.
Face asta uneori cu basiștii. Am venit aici după unul din Atlanta.
Mamele sunt cele mai groaznice.
Mie-mi spui!
O să fiu bine. Nu trebuie să rămâi.
Nici tu.
Auzi!
Ce spui că mergem în America să terorizăm un vechi prieten?
Ar putea fi distractiv.
Bine. Mă bag.
Super!
Banii sunt cauza
Ce naiba, bătrâne?
M-ai ucis și m-ai încuiat în portbagajul mașinii tale?
Așa e. Și ai rămas mort 22 de minute.
Complet vulnerabil. Puteam să-ți iau toate organele.
De ce?
Ideea e că, dacă lumea se sfârșește,
nu mai ai timp să-ți stăpânești darurile.
- Avem treabă. - Nu, tată!
I-ai spus?
Cui, lui Viktor?
Nu încă.
Frate! Nu o să-i pice bine.
- Am făcut ce trebuia. - Spun doar.
Trebuia să fie o decizie de familie.
Și care familie e asta, Brutus?
Frumoasă uniformă! Arăți ca un coș gata să plesnească.
Să-ți găsim pe cineva cu care să vorbești?
Sunt bine. Tu ești cel care are o criză existențială.
Serios? A fost „bine” ce mi-ai făcut la hotel?
Luther.
Ben a convocat o întrunire de familie.
Da. Da, bine. De acord.
Ambele familii.
Îi poți convinge pe ai tăi să lucrăm împreună?
Chiar vorbești serios!
Eu mă bag.
Se bagă. Bine.
Ce naiba faci? Stanley nu mai e! Să acceptăm asta!
Verifică coșul!
Nu e în coșul de fum! A fost distrus de Kugelblitz!
A cui e vina? Tu l-ai adus aici.
Felicitări! Sunteți amândoi părinți groaznici.
Ne putem concentra? Haideți! Cum s-a deschis chestia asta înainte?
- Era deja deschisă. - „Era deja deschisă.”
Diego, trebuia să fii inginer. Ți-ar ratat cariera.
De ce intri acolo? E sushi și moarte.
Când m-am întâlnit cu viitorul eu în buncărul de la Comisie,
m-am avertizat despre Uitare.
- Pogo mi-a spus… - Stai!
- Pogo trăiește? - Alt Pogo, dar da.
Maimuța a spus că tata a petrecut ani antrenându-i pe Sparrows
pentru o misiune super-secretă în…
Uitare?
Așa că m-am întors aici și am aflat că voi, BTS-uri umblătoare,
chiar ați fost acolo.
Totul duce la Uitare. Trebuie să intrăm!
- Nu prea cred. - Nici vorbă! Abia am scăpat cu viață.
Da? Și ce? Nu e vorba doar despre voi.
Spune tipul cu toate degetele.
Nu m-am ales cu asta făcându-i laba unei mumii, da?
Am intrat acolo și mi-am pierdut degetele din cauza unei chestii cu cuțit și lanț.
Diego poate că e 90% idiot și 10% penetrări pelviene,
dar are dreptate despre Uitare.
N-o să ne întoarcem acolo doar pentru că așa spui tu.
Bine. Pentru că veniți cu noi.
Ar trebui să fie interesant.
- Unde? - La Sparrow Academy.
Vine sfârșitul lumii.
E timpul să lăsăm meschinăriile deoparte să lucrăm împreună la Kugelblitz.
Da? Sau ce?
Sau Stanley nu va fi ultimul dintre noi care va dispărea.
Haide!
Încântată!
S-a înjunghiat în ochi.
Bine ați venit! Simțiți-vă ca acasă.
Târfă, asta e casa noastră.
Poftim?
Jeleu?
Unde naiba sunt Viktor și Klaus?
I-o fi făcut Kugelblitz praf deja.
- Ești macabru uneori. - Ce ai pățit la mână?
Nu avem timp de discuții. Toată lumea, stați jos.
„Te rog” ar fi frumos.
Nu.
Deci e plăcut, nu?
Toți aici împreună.
O familie mare și fericită.
- Mă simt transpirat. Transpir? - Nu.
Știu că au existat animozități între noi.
Nu contează. A trecut, nu?
O întrebare?
Dacă te ucid, îl recuperăm pe Ben?
Ipotetic vorbind.
Dacă tot vorbești o să sângerezi și de altundeva.
Dacă gemenii plini de testosteron au terminat, aș vrea să revin la un plan.
Unde e?
Viktor.
Ce i-ați făcut lui Harlan?
Nu i-au făcut nimic. Eu am făcut-o.
L-am ucis pe Harlan.
Nu… Nu înțeleg.
- De ce? - Nu merita să trăiască.
Ce? Pentru că așa au spus ei?
- Nu trebuie să-i asculți. - Douăzeci de dolari pe cel mic.
Nu ne spun ei ce să facem.
Mă bag.
Puteai să vorbești cu mine. Puteam să găsim altceva.
Ca să ne minți iar și să-i iei partea?
- Nu asta s-a întâmplat. - Ba exact asta s-a întâmplat.
Știu că Harlan ne-a ucis toate mamele.
- Ce? - Ce?
Rahat!
Ce răsturnare de situație!
Cine ți-a spus asta?
Harlan.
După ce tu m-ai mințit în față.
E adevărat, Viktor? Cu Harlan a început totul?
Da, dar n-a vrut să rănească pe nimeni. El…
De unde știi?
Pentru că l-am cunoscut.
Și era drăguț și bun până l-am făcut ca noi.
L-am dat peste cap.
Dacă ai nevoie să dai vina pe cineva…
De ce crezi că nu am?
Nu a fost vorba despre salvarea lumii.
Ci despre a mă răni.
Răzbunare pentru…
Continuă.
Spune-i numele!
Poate ar trebui să luăm o pauză… Bine.
- Ai recăpătat-o pe Claire? - Ai recăpătat-o pe Sissy?
- A fost tot personal. - N-am ucis pe nimeni.
Dar ai pus în pericol pe toată lumea! Știi cum a fost?
Te-am văzut luptând să-l protejezi pe cel care mi-a distrus fiica
și nu să o aduci înapoi.
Nu știu cum s-o aduc pe Claire înapoi.
Bine? Nimeni nu știe. Dar am fost alături de tine.
- Am încercat. - Ce?
M-ai ajutat să jelesc?
Toată familia asta se grăbește să-mi spună să-mi înghit durerea
și e așa de îngrijorată s-o rezolve pe a ta!
Cineva a trebuit să plătească pentru că tu nu o faci niciodată.
Distruge lumea, ucide-l pe Pogo, pe mine.
Pentru ce?
Ca să putem fugi cu toții și să curățăm după tine?
M-am săturat.
Calmează-te, Allison!
- Bine, eu… - Taci odată!
Allison!
De fiecare dată când îmi construiesc o viață nouă,
tu pui capăt lumii și mi-o iei!
Cum faci asta fără să spui „Am auzit un zvon”?
E un cadou rezidual de la Harlan.
Bine, asta e. Termină cu puterile! Nu e în regulă!
Trebuia să te lăsăm în subsol.
Allison, ajunge!
Ești bine?
Sunt bine.
Să continuăm.
Super!
Vă certați exact ca noi.
Nu, frate.
Nu ne certăm așa.
JENNIFER
Ia spune-mi! Ce ne place să facem împreună? Ca să ne distrăm.
Nu înțeleg întrebarea.
N-am făcut excursii de familie în cronologia ta?
Cu tatăl nostru?
Nu.
Tipul ăla un dictator și jumătate.
Nu. Doar misiunile contau pentru el.
Atunci cum de nu-ți înțelegi puterile?
N-ai învățat nimic la academie?
Ei bine, lucrurile au luat-o razna la vechea academie la început.
Cum așa?
Cinci s-a rătăcit în timp.
A dispărut.
Ben a murit în timpul incidentului cu Jennifer.
- Tragic. - E tragic? Nu am terminat.
Ți-ai drogat fiica ani de zile.
L-ai transformat pe Luther într-un ciudat pe jumătate maimuță.
M-ai încuiat într-o cutie plină de fantome.
Apoi te-ai sinucis ca să nu primim niciun răspuns.
Înțeleg.
Ceea ce spun e că ai fost un tată groaznic.
- Da. M-am prins. Mulțumesc. - Bine.
E timpul să mă revanșez. Începând de acum.
M-ai omorât și m-ai băgat în portbagajul tău.
- Am notițe, tată. - Să nu ne ciondănim pe detalii.
Propunere nouă: te ajut să-ți stăpânești puterile
și nu mă mai acuzi pentru păcatele celuilalt tată.
Să avem un nou început.
Bine, dar ți-am spus, nu pot controla cât timp sunt mort.
- E unul dintre misterele vieții. - Aiurea!
- E o abilitate ca oricare alta. - Îți spun…
Ai nevoie de antrenorul potrivit. Ai încredere în mine?
Da. Am încredere în tine.
Cvasi-imortalitatea e un dar incredibil.
Totuși, revii la viață la intervale imprevizibile
în afara controlului tău, cu reflexe melc.
Nu-ți poți apăra nici echipa, nici pe tine.
Cumva, ai transformat un atu într-un impediment.
Nu că mi-ar păsa de părerea ta,
dar dacă m-aș îmbunătăți,
cum aș face-o?
Mai întâi, să-ți ascuțim reflexele! Repetiția e mama învățăturii.
Stai acolo.
Când vei fi suficient de rapid să prinzi mingea, vei reuși.
De ce nu? Bine.
Dar ca să știi,
am coordonarea mână-ochi ca a unui pisoi beat.
Vezi?
Klaus Hargreeves. Antrenament de reanimare.
Experimentul începe la ora 13:15.
Reanimare după moarte, optsprezece minute și șase secunde.
M-ai păcălit.
Vezi? Prea lent.
Din nou!
Ești un tată groaznic!
Din nou! Prinde!
Unsprezece minute și șase secunde.
Mai bine, dar nu îndeajuns.
Concentrează-te, Klaus!
Hai că poți! Din nou!
Nouă minute și douăzeci de secunde.
Doare!
Începi să prinzi mișcarea.
Din nou!
Cred că am înțeles.
Șase minute.
Patru minute.
Două minute. Excelent!
Mai repede!
Vezi? Nu m-am îndoit de tine.
Acum ești pregătit.
Pentru ce?
E frumoasă, nu?
Asta l-a luat pe Stanley.
Împreună cu alte câteva miliarde de oameni.
Da, pe care nu-i știam și de care nu-mi pasă.
Da. Deci totul se rezumă la voi.
Toți suntem irelevanți. Chestia asta va înghite întreg universul.
Din ce e făcută?
Găuri negre microscopice, prăbușindu-se la intervale tot mai mici.
- De ce nu ne suge înăuntru? - Nu știm.
N-ar trebui să existați aici. Și nici asta.
O imposibilitate pentru altă imposibilitate.
Universul se dă în vânt după echilibru.
Grace a urmărit valurile. Următorul vine în trei ore.
- Ce facem? - O capturăm.
- O sferă Dyson? - Da.
Bine.
Factorul de izolare?
- E 0,98 la fluxul energetic maxim. - Rezistența la tracțiune?
Plafon UTS de 10.000 de gigapascali.
- Ar trebui să mi se pară sexy? - Nu!
- Ce zici, Cinci? - Ar putea merge.
Sau am putea muri oribil.
Mă bag.
- Nu de tine avem nevoie. - Pardon?
Ca să funcționeze, avem nevoie de Sloane, Lila, Christopher și…
Viktor.
Desigur.
Ești parte din familie, Viktor.
Și nimic nu m-ar face să te iubesc mai puțin.
Orice ai venit să spui,
nu vin să ajut, dacă Allison e încă acolo.
Am venit să-mi iau jacheta.
Ai așteptat să vină cineva după tine în tot acest timp?
Ce jenant!
E oficial. Ben al nostru era mai bun.
Așa mi s-a spus. Dar n-a murit?
Oamenii spun că suntem orgolioși, dar voi sunteți ăia nașpa.
Lași lumea să ardă fiindcă ești supărat pe sora ta?
Remarcabil.
- Nu asta fac. - Nu-mi pasă.
Oricum nu va mai conta mult. În câteva zile, s-a zis cu noi toți.
Și cred că Harlan a murit degeaba.
Bună treabă!
Nu mai plânge pe cearșafurile mele, emotivule!
E scârbos.
Haide! Credeam că mergem acasă.
Ai un dar pe care refuzi să-l folosești pe deplin.
Spune-mi! De ce tocmai tu te temi de morți?
Nu știu.
Poate pentru că un nenorocit din lumea reală m-a încuiat
într-o cutie cu fantome când eram copil.
Exact! Nu putem schimba trecutul, dar îl putem confrunta.
Aici, darul tău a devenit coșmarul tău.
Un om nu e om până nu ucide demonii tinereții.
Da. Bună, Obi-Wang, dar demonii mei sunt reali.
Un motiv în plus ca să-i înfrunți.
Ai pierdut ceva esențial aici.
E timpul să-l recapeți.
Doar șampanie.
Ce muiști!
Apropo de muiști…
Ai vreun sfat despre cum să-l faci pe fratele tău…
să-mi accepte scuzele?
Oamenii nu vor scuze.
Vor mărturisiri.
Vor să le spui felurile în care i-ai rănit ca să știe că înțelegi.
Dacă nu cumva ești Viktor, caz în care nimic nu e suficient.
Da. A fost interesant.
Ce părere ai despre…
E în regulă.
Prefer amărăciunea cu hamei a unui Guinness bun...
Credeam că o să mă simt mai bine omorându-l pe Harlan.
Sau mai rău.
Iisuse, oricum.
Dar…
n-a fost așa.
Sau poate simți totul deodată
și totul se anulează.
Nu, cred că încep să înțeleg totul.
Ce vrei să spui?
După cum văd eu, în câteva zile, vom muri.
Sau într-o nouă cronologie,
unde Harlan probabil nu a existat niciodată.
Totul e un rahat.
Nimic nu e real.
Nimic nu durează.
Rahat! Te-au luat amețelile.
Bine, ascultă.
Îți dă dureri de cap să încerci să înțelegi călătoria în timp,
dar lucrurile sunt reale.
Dar trec atât de repede,
încât schimbările te amețesc.
E ca la patinatorii artistici
și triplul lor salt tip capră, sau cum s-o numi,
trebuie să te concentrezi pe ceva.
Ceva concret pe care să te fixezi…
indiferent de ce se schimbă în jurul tău.
Și dacă aveam unul și l-am pierdut?
Atunci găsește altul.
Sau o să te duci la fund.
Suntem gata.
Bine. Cum începem?
Ai mutat vreodată un cuib de albine?
Nu, pentru că e ciudat.
Nu poți să-l ridici.
Păstrezi cuibul calm în timp ce construiești o cutie în jurul lui
și apoi îl prinzi.
Una dintre găurile negre din interior vibrează cu altă frecvență.
- Le simt. - Bun.
Nu le lăsa să accelereze sau să se schimbe sau totul va exploda.
Nu scutura albinele. Am înțeles.
Lila, când ești gata, fă exact ca Viktor.
Ce face?
Se folosește de gravitație ca să o comprime.
E destul de tare.
Nu mi-ați spus că construiți o închisoare pentru Dumnezeu.
Mamă?
Nu aveți dreptul să faceți asta.
Suntem puțin ocupați, Grace.
Căci în inima mea era o zi de răzbunare…
Ce tot spui acolo?
…și venise anul mântuirii mele.
Rahat!
Căci în inima mea era o zi de răzbunare
și venise anul mântuirii mele.
Revino-ți!
Revino-ți, laș…
Rahat!
Mamă!
Sunt Diego. Nu ne face să te rănim.
Căci în inima mea era o zi de răzbunare
și venise anul mântuirii mele.
Lila, am nevoie de tine.
Nimic personal.
Așa.
Înainte
Soldați creștini
În marș
Spre război
Christopher, acum!
Aici!
Repede! De ce te temi?
De fantome care mănâncă fețe.
Nu, te temi de eșec. Deci refuzi să încerci.
Preferi să renunți, decât să dezamăgești.
- Pe cine să dezamăgesc? - Pe mine.
În orice cronologie,
sunt un profesor prea genial ca să te las atât de neinstruit.
Concluzia e că n-a fost o întâmplare.
V-am făcut să vă simțiți mici, derutați de propriile voastre puteri,
ca să vă pot controla.
Poftim? De ce ai face asta?
Nu mai contează. Concentrează-te!
Te-am văzut azi.
Dincolo de exteriorul exagerat de îngrijit,
ești un războinic.
Aceste spirite ar trebui să se teamă de tine.
- Cum să mă lupt cu ele? - Nu știu.
Dar cred, din toată inima, că poți să o faci.
Arată-le!
Fii tot ce mi-a fost frică să te las să devii!
Bine.
Bine, fie. O fac.
Ei bine, ce mai miracol!
A mers?
Urmează valul Kugel în trei, doi,
unu.
Mă eviți?
M-ai prins.
Ghidul meu de călătorie?
Ți-am făcut o listă nouă.
Toate monumentele tale italiene preferate care au rămas în picioare,
colorate în funcție de regiune, desigur.
Ce tocilar!
Tocmai ai salvat lumea. Meriți să o vezi într-un final.
Și aș vrea să o văd cu tine.
L-am…
l-am făcut eu.
Nu am putut găsi un diamant în scurt timp,
dar piatra e rocă selenară.
Am adus-o cu mine
și am păstrat-o pentru o ocazie specială, iar eu…
Luther, e superb.
Sloane,
vrei să fii soția mea?
Îmi pare rău pentru mama ta robot.
Nu era adevărata mea mamă.
Bine.
Îmi pare rău că te-am mințit despre Stanley.
Și mie mi-e dor de el.
Mi-a plăcut căcăciosul cu urechile ciudate.
Merita ceva mai bun.
Da, așa e.
Știi de ce ți l-am adus?
Pentru că ești sociopată?
Nu.
Pentru că sunt lașă.
Să-ți pun un copil în poală, să văd dacă ne respingi și fugi
a părut mai ușor decât să-ți spun adevărul.
Care e?
Sunt însărcinată, Diego.
Diego,
sunt însărcinată.
O să fac pipi pe orice băț vrei, dar momentan, poți să…
Maică-mea mi-a tras un glonț în inimă. Știai asta?
Da. Mi-a spus Cinci. De unde știai?
Tabloul de control infinit
Mi-a fost dor de fața ta idioată, așa că m-am furișat să te văd.
Și în loc să…
Chestia e
că nu o să mă pricep să fiu mamă.
Mere și copaci.
Dar te-am văzut cu Stan și ești un tată bun.
Ce vrei de la mine, Lila?
Bine.
Adevărul?
Cred că ar trebui să fugi de mine.
Sunt…
Cred că sunt un dezastru.
Și cred că cineva care n-a avut niciodată o familie
nu poate cere una.
Dar asta vreau.
Cu tine.
Pot să mă gândesc?
Da.
Sigur că da.
Salut! Ai nevoie de companie?
Sigur.
Bine.
A fost drăguț din partea ta.
S-o omori pe mama ca Diego să nu fie silit.
Doamne! Suntem o familie ciudată, nu?
Scuze. Mi-am dat seama imediat ce am spus-o.
E în regulă.
Ce ne facem cu Allison?
Toți ne facem griji pentru Allison, dar mi-e teamă pentru tine.
Serios?
- Da. - A ucis pe cineva.
Încercam să fac ce trebuie, să-l salvez pe Harlan.
Știi de ce voiam ca ultima săritură să meargă?
Fiindcă ești bătrân și obosit?
Pentru că am măcelărit o sală plină de oameni
ca să ajungem înapoi aici.
Rahat!
Un sfat de la cineva care a trecut prin asta?
Nu face calculele.
Ecuația aia nu există.
Nu există o formulă „să salvezi cinci Harlan pentru două Claire”.
Oamenii ca noi nu vor salva niciodată
îndeajuns de multe vieți ca să compensăm pentru cele luate.
- Nu accept asta. - Atunci o să te duci la fund.
Ăsta e prețul plătit pentru a fi puternic. Uneori călcăm pe furnici.
Cu cât accepți asta mai repede, cu atât mai în siguranță vom fi toți.
Ce vrea să însemne asta?
Înseamnă că ești foarte periculos, Viktor Hargreeves.
Deciziile pe care le iei au un impact asupra întregii lumi.
Deci, oricât de binevoitoare ar părea,
nu poți să le iei singur.
Știi cum se numește un supererou care lucrează singur
și nu ascultă pe nimeni?
Un erou negativ.
Nu sunt așa ceva.
Și, Viktor, sper că nu vei fi niciodată.
Dar rămâne de văzut.
Gata cu lucratul pe cont propriu.
Sunt aici, dacă ai nevoie de mine.
Dar dacă ne mai minți…
Viktor, te omor chiar eu.
Mă bucur că ne-am împăcat. Totul a ieșit bine.
Da.
Dar sigur îi omorâm de dimineață, nu?
Iar Chris îl vrea pe cuțitar.
Nimeni nu omoară pe nimeni.
De ce nu?
Ți-am urmat planul, am unit familiile, am salvat lumea.
- Nu mai avem nevoie de ei. - Nu am terminat.
Cu ce?
Asta e între mine și tata.
Te-ai înțeles cu tata?
Poate.
Bine. Am terminat.
- Ia loc! - Nu.
Nu-ți mai recunoaștem autoritatea.
Ești un lider groaznic, loial doar față de tine.
Nu vorbești pentru Christopher.
Serios? Eu sunt Numărul Unu. O să faci ce spun, când spun!
Nu mai ești.
Pentru o viață nouă fără ticălosul ăsta!
Christopher, ce e?
Înapoi, Fei!
Chris, o să fie bine.
Fei!
O să te ajut. Doar…
Doamne, Luther!
Trebuie să mergem. Imediat!
Trebuie să ieșim!
Stai. Ben!
Fugi!
Subtitrarea: Andra Foca