UN SERIAL NETFLIX
'Neața, tată!
E 7:35, după fusul orar lunar.
Sărbătorim ziua 47 aici, pe vechea Doamnă Cenușie.
Cu sănătatea stau bine.
Alimentarea cu aer e…
ZIUA LUNARĂ 47
Și mai bună!
Azi voi strânge mostre din Craterul Burrell.
Sper că totul e bine acolo și…
Închei transmisia.
Rahat!
Vai! Doamne!
Rahat!
STAȚIA LUNARĂ 01
ZIUA LUNARĂ 134
HARGREEVES ENTERPRISES CĂTRE: TATA - DE LA: CU DRAG, LUTHER
ZIUA LUNARĂ 207
PASTĂ DE SOIA
ZIUA LUNARĂ 406
ZIUA LUNARĂ 972
GARD GEO DETECTAT
Refuzat! Ce naiba? Lună tâmpită!
TUB CRIOGENIC A13G5 HARGREEVES, ABIGAIL - STATUS: DECEDATĂ
Doamne, capul meu…
Nu așa de tare!
Klaus? Klaus, unde ești?
Sunt aici. Nu te panica.
Nu e nevoie să se panicheze nimeni.
DOBITOC
- Știi cumva… - Nu. Nimic.
Nici eu.
Da, ce mai noapte!
Da.
Vezi? Știam că ai un pic din vechiul Ben în tine.
Acum încetează să mai fii îmbufnat și mereu pe gânduri.
Nu-s mereu pe gânduri.
- Ben-er-ino. - Nu-mi spune așa!
Făceam progrese.
- Cu ce? - Cu numărul tău de tip dur.
Aseară! Îmi amintesc!
Ți-ai desfăcut chimonoul, mai știi?
Și mi-ai arătat cine ești cu adevărat.
Atâtea emoții înăbușite.
Eram beat.
Ești o persoană bună,
dar te străduiești să fii rău.
Te urăsc!
- Ba nu. - Ba da.
- Ba da! - Nu!
Mecanism de apărare clasic.
Îi alungi pe cei care țin la tine.
Exact ca tata.
N-ar strica să încerci să-l cunoști mai bine.
Ai fi surprins să afli câtă dragoste are de oferit.
Și are un plan de a salva universul.
Gata! O dată și gata!
Haide! Ben-eri…
Cu chimonoul deschis, iubire.
De ce?
Ce am făcut aseară?
Luther!
Felicitări!
E un miracol, asta e.
S-a gândit cineva că tocmi Luther o să găsească
pe cineva care să-l atingă?
Tipul e o maimuță virgină din spațiu.
E greu să-i găsești pereche.
Ne gândim cu toții la asta. E elefantul din cameră.
Îți doresc numai bine.
Nu e ziua ta. Casă de piatră, prietene! Ai grijă.
Nu e timp.
Nu pot face asta fără tine. Batem palma?
Cu cine naiba vorbește?
Ce punea la cale bătrânul?
Ai visat urât?
De ce ești aici?
De ce crezi? Să te hrănesc, copile.
Sunt sigur că, după festivitățile de aseară,
un mic dejun consistent te-ar ajuta să-ți începi ziua.
Totul e în ceață.
- Mai e ceva? - Sincer, am niște îngrijorări.
De când îți pasă?
Îți amintesc că nu sunt Hargreeves cu care ai crescut.
Da, împărtășim același ADN, stil impecabil și maniere,
dar te asigur că situația noastră e foarte diferită.
Fiind singura persoană trează la nuntă,
am avut ocazia unică de a fi martor la cearta ta cu Allison.
E păcat să vezi o familie chinuindu-se atât.
Familie.
Ce mai înseamnă și asta?
Familia e singura care ne cunoaște
în timp ce îndurăm cele mai dure încercări.
Cred că ar trebui să conteze.
De ce nu-i spui asta lui Allison?
Iisuse!
E gata din clipă în clipă.
A fost o glumă.
Acum faci glume.
De fapt, ce vreau să discut e foarte grav.
Pot să te întreb ceva?
E o întrebare sexy?
Doamne, sper că nu.
Crezi că ești prea dur cu tata?
Ascultă, Sloane.
Am avut o relație complicată cu tata, bine?
Cu tatăl meu. Cel cu care am crescut.
M-a mințit.
S-a folosit de mine
și eu i-am permis asta.
Ăsta e un alt Hargreeves. Trebuie să-i dai o șansă.
Scuze, ușa era deschisă.
- Nu-ți face griji. Intră! - Da.
- Scuze pentru mizerie. - N-ai de ce.
Scuze.
Voiam să vin
și să-mi cer scuze.
Bine? Am fost o soră de rahat în ultima vreme.
Știi, dacă împarți scuze, Viktor ar trebui să fie primul pe listă.
Știu. Mă duc la el.
O iau de jos în sus.
Bine. Ei bine, te iert.
Bine.
Tata a convocat o întâlnire la amiază.
Veniți amândoi?
Am înțeles.
- Am înțeles ce faci. - Are un plan.
- Care ar putea salva universul. - Serios!
Vă rog, veniți! Amândoi.
- Nu. - Vom fi acolo.
Super!
Bine.
Știi, chiar aș fi vrut să nu fi făcut asta.
Cum te doare să auzi ce are de spus?
Nu subestima răul pe care-l poate face la o întâlnire de familie.
Nu e același om.
Și tu nu ești același băiat.
Ești soțul meu.
Și orice decizi tu, îți voi fi alături.
- Bine. - Bine.
Reginald.
Presupun că știi de ce sunt aici.
Ce-ar fi să nu mai pierzi timpul. Îți spun direct „nu”.
Nu mă interesează deloc planul de rahat pe care l-ai făcut.
Nu e așa de rahat cum îl descrii.
Pot să mă așez?
De fapt, aș dori să fiu singur.
Se pare că n-am șanse.
Dumnezeule!
Doar nu e Louis al XIII-lea.
Am băut și mai rele.
E impresionant, nu?
Atâtea feluri în care am fi putut să o dăm în bară.
Asta e cea mai completă.
Eu mă simt ușurat.
De data asta, totul e permis.
Nu există comisie, niciun salt.
Nicio viață petrecută înnebunind
de disperarea de a vedea o față cunoscută.
Am văzut lumi sfârșind în moduri care te-ar da gata, bătrâne.
Reginald Hargreeves, nu încetezi să mă surprinzi.
Asta e o consolare.
Știi, după o vreme, sunt toate la fel.
Dar nu o uiți niciodată pe prima, casa ta, păcatul originar.
Te întrebi mereu: „Am făcut destul ca să-i salvez pe cei dragi?”
Și ai făcut?
Nu, dar speram ca voi, copiii, să mă ajutați.
Iată.
Scuze, Reg. Am primit un mesaj din viitor.
Ce viitor?
Eu din viitor mi-am spus foarte clar
să nu salvez lumea asta.
Ești un ticălos arogant, nu?
„Tu din viitor.”
„Tu din prezent.”
Trecutul e la fel de misterios ca viitorul.
Ți-ai mai distrus viața odată fiindcă nu m-ai ascultat.
Ești gata să faci asta din nou?
Bine, vin la întâlnirea ta idioată.
Excelent!
Dacă-mi spui ce s-a întâmplat cu tine în apartamentul Bivolul aseară.
Cu cine vorbeai? Cu Klaus? Cu Ben?
Cu nimeni. Eram singur.
Deși mă îndoiesc că erai în stare să-ți amintești.
Ar trebui să mergem. Nu vreau să întârzii la întâlnire.
M-aș mișca dacă aș fi în locul tău.
Mă ameninți?
Mergem?
Cinci! Da!
- Uite-l! - Da!
Discursul de aseară!
M-ai făcut să lăcrimez, sentimentalule!
Mi-a plăcut mai ales când ne-ai numit o familie legată de destin și iubire.
- A fost grozav. - Bine. Ajunge!
Băutura și-a spus cuvântul.
Pe zi, sunteți deplorabili.
Și ziua voastră e pe cale să se înrăutățească.
Scandinavii îi aveau pe cei șapte adormiți.
Blackfoot, șapte stele.
Când eram băiat, am auzit legenda celor șapte clopote.
Poveștile astea sunt la fel.
Satul e amenințat de inundații, de incendii,
de o noapte fără sfârșit.
Un șaman își aduce ucenicii într-o peșteră sacră.
Le spune că, dacă pot suna cele șapte clopote magice,
satul va fi salvat și totul reveni la starea inițială.
Reggie?
Ne lași cu frații Grimm și să ne spui ce legătură au astea cu noi?
Există un adevăr în aceste mituri.
Nimeni nu poate nega ce se întâmplă în jurul nostru.
Toată existența va dispărea până la sfârșitul zilei,
dar, oricine sau orice a legat spațiul și timpul,
au lăsat o cale de a pune lucrurile la loc
dacă universul s-ar confrunta cu anihilarea totală.
Există un portal în univers.
Am construit un hotel în jurul lui,
iar pe partea cealaltă e răspunsul.
Și noi ce ar trebui să facem?
Mergem acolo, sunăm niște clopote și reparăm lucrurile?
În afară de sarcasm, ai mare dreptate. Cu excepția Păzitorului.
- Ce fel de păzitor? - Genul care face asta.
- Avea o sabie. - E o forță de luat în seamă.
Vezi? Aici mă pierzi.
Aici te pierde? Pe mine, de la peștera sacră.
De ce au avut nevoie constructorii „ușii din spate” de un păzitor?
Să o protejeze de cei care vor să o folosească pentru mijloace infame.
Corect, Sloane.
E nevoie de toți ca să învingem chestia care protejează clopotele.
Chiar crezi aiurelile lui?
Cum e asta mai nebunesc
decât servietele care călătoresc în timp și asasinii cu măști de desene animate?
De fapt, cam are dreptate.
Mă bag.
Nu pot face asta fără tine.
Și eu.
Batem palma?
Dar unii dintre noi ar trebui să rămână.
Ca Lila.
Sau rămâi tu și eu mă duc.
Nu. E mai presus de noi toți. Nimeni nu poate rămâne.
Voi, copiii mei, sunteți tot ce stă între noi și uitare.
Suntem gata?
Eu zic să votăm.
Asta nu e o democrație.
El hotărăște.
Sunt de partea lui Viktor. Votăm.
Lumea se sfârșește și vreți să numărați mâini?
Ne ceri să ne riscăm viața. E corect să ne dai timp să discutăm.
În privat.
- Ce-ar fi să ne vedem aici într-o oră? - De acord.
- Sigur. - Mă rog!
„Lila ar trebui să rămână.” De când iei tu decizii pentru mine?
- Încercam să mă asigur că… - E vorba de copil?
Sigur că e vorba de copil, bine?
Dacă intru, s-ar putea să mor.
Dar dacă intrăm, reușim și lucrurile revin la normal,
te vreau aici cu copilul nostru.
- Sunt mai bună în luptă decât tine. - Ba nu, nu ești.
Lila, nu e un concurs, da? Abia am scăpat data trecută, nu?
Slavă cerului că am putut închide ușa.
Îți imaginezi cum e să fii prinsă în cealaltă parte cu el?
Nu e nevoie. Am fost acolo.
Bine. Deci o să rămâi.
Nicio șansă. Mă duc.
De ce nu pot să am dreptate? Măcar o dată?
Diego, ai zis că mă alegi pe mine, nu?
Ei bine, asta sunt eu. O luptătoare. Exact ca tine.
Am spus-o crezând că o să fii de treabă cu mine.
Dacă voiai pe cineva de treabă, alegeai pe altcineva.
Viktor, stai!
Pentru ce? Ca să mă căsăpești din nou?
Eram beată aseară.
Nu trebuie să vii cu scuze. Înțeleg.
Sunt fratele tău cel mai puțin preferat. Ți-am distrus viața…
Nu e asta… Vrei să te oprești și să asculți, te rog?
Aseară aveai dreptate.
Claire și Ray nu mai sunt.
Dar dacă te urăsc nu îi va aduce înapoi.
Iar durerea mea…
nu îmi dă voie să te rănesc.
Dar e reală.
E ceva ce trebuie să port cu mine.
De aia, dacă nu…
dacă nu fac ceva, dacă nu acționez acum…
este încă un lucru care alunecă în neant.
Dacă rămânem aici,
murim.
Dar, dacă trecem prin portal, am putea salva universul.
Îi putem salva pe toți.
Putem să lăsăm trecutul în urmă și să continuăm împreună?
Poți să-mi dai asta?
Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Salut!
Cât timp ne-a mai rămas?
Câteva ore.
Poate mai multe, poate mai puține.
Unde e Sloane?
A dat năvală în pivnița cu vin pentru petrecerea de sfârșit de lume.
Cred că știți cum votați.
Ești binevenit să ni te alături.
Încă nu sunt sigur.
Am văzut aseară ceva ce nu trebuia să văd.
Diego și Lila. Da, uneori o fac pe scări.
Nu, l-am văzut pe tata.
Era în camera lui cu cineva. Făcea o înțelegere.
Înainte să mă întrebi, nu știu ce înțelegere era și cu cine.
Totul e în ceață.
N-am fost eu sau Sloane.
Eram ocupați cu alte lucruri aseară.
Înțeleg, Luther. Mulțumesc. Toată lumea și-a tras-o aseară.
- Ben s-a cuplat? - Concentrează-te, te rog!
Povestea despre clopote? E ceva ce tata nu ne spune.
Gândește-te. Când a fost bătrânul sincer cu noi?
Nu știu. A fost nemilos în recenziile despre noi.
- Mereu mi-a dat cinci stele. - Serios?
Sunt destul de mare ca să am încredere în instinctul meu
și instinctul îmi spune că e o capcană.
De gândit.
Cred că știți deja cum voi vota.
Am trecut prin multe.
Toți am pierdut oameni…
Manechine…
Dar moartea lor trebuie să însemne ceva.
De aceea voi vota să merg cu tata.
Ce a spus ea.
Haideți să salvăm universul!
Din moment ce ea a acceptat, eu votez să rămânem.
- Sunt de treabă? - Nu vorbești serios.
E votul lui, Lila.
Klaus?
Sunt cu tata.
Bine, patru la unu.
Viktor?
Vreau să cred, bine? Chiar vreau.
Nu pot să scap de sentimentul că nu știm în ce ne băgăm.
Nu, dar știm cu ce ne alegem dacă nu o facem.
Trebuie să o facem împreună.
Viktor.
Ca o familie.
Nu poți să arunci cuvântul „familie” cum vrei tu.
Nu e de ajuns.
Eu votez să rămânem.
Luther?
Am vorbit cu Sloane
și nu ne băgăm.
Vrem să petrecem timpul rămas împreună,
și nu să ne luptăm cu un tip cu o sabie și să sunăm clopote.
Deci…
Egalitate. Patru pentru, patru contra.
Ai mai rămas tu, Numărul Cinci.
Am văzut viitorul și mi-a spus să nu mă bag de data asta.
Eu votez să rămânem.
E timpul să ne acceptăm soarta.
Sunteți toți jalnici.
De ce nu putem intra acolo, doar noi patru?
Ar însemna un eșec sigur.
Trebuie să fie șapte.
Copii…
Nu pot spune că sunt mulțumit.
Dar acum văd că vina pică pe mine.
V-am dezamăgit când erați tineri și v-am dezamăgit acum.
Și, făcând asta,
am condamnat întregul univers.
Dacă cineva are nevoie de mine, voi fi în curte…
așteptând sfârșitul.
Idioților!
A fost o scuză adevărată?
Nu și-a cerut niciodată scuze pentru nimic.
Chiar mi-a fost milă de el.
Nu-ți face griji. O să treacă.
Și acum ce?
Așteptăm sfârșitul.
Ne mai vedem. A fost interesant.
Fir-ar!
Salut, tată!
Krug, 1968.
Un an excelent.
Da. Un ultim toast cu Sloane înainte de…
Mașina de gheață era stricată la etajul nostru, așa că...
Ești bine?
Acesta e eșecul vieții mele.
Stau aici, uitându-mă la secole irosite,
totul pentru că un alt eu a fost neîndurător cu copiii săi.
Ascultă, tată.
Nu e așa de simplu.
Ești greu de refuzat.
Știi asta?
Dar a trebuit.
Luther, universul se distruge.
Da, știu, dar mereu a fost ceva.
Am trăit toată viața pentru tine.
Am făcut tot ce ai vrut să fac.
Și n-o voi mai face.
Nici n-ar trebui.
Ești un om remarcabil, Luther.
În ciuda a ceea ce ți-am făcut,
sper că mă poți ierta.
Vrei?
Vrei să mă ierți, fiule?
Da.
Da, desigur.
Mulțumesc.
Îmi doresc doar ca actualizarea ta de sine
să fi putut veni într-un moment mai bun pentru univers.
Nu înțeleg.
- Tată… - Există o veche zicală, Luther.
Cea mai bună cale de a aduce familia împreună e la o nuntă
sau la o înmormântare.
Am încercat una.
Acum e timpul pentru cealaltă.
Sloane!
Știu.
Tocmai acum când ai găsit iubirea. E mare păcat.
Dar nu-ți face griji. O să am grijă de ea.
Tu…
Ce faci?
Mănânc cereale. Îmi refac pașii.
De ce?
Bătrânul ascunde ceva.
Se tot întâmplă asta.
- Adică? - Allison și-a cerut scuze.
Și de ce e asta suspect?
Aseară la nuntă era gata să mă ia la palme
și azi-dimineață tot ce contează e familia, tata și iubirea.
Nu știu. Ceva trebuie să se fi întâmplat aseară, dar nu știu ce.
Nu mai e timp.
Nu pot face asta fără tine. Batem palma?
Cinci! Ce e?
- Era Allison. - Unde?
Nu!
Doamne, Luther!
Ce s-a întâmplat?
S-a dus după gheață. Nu am putut…
Nu s-a întors.
Nu știu.
Trebuie să fi fost el. Păzitorul.
Are dreptate. Cine a făcut asta a avut o lamă lungă și curbată.
Cum poți fi sigur?
Nu mă pricep la multe, însă la cuțite, da.
Copii, ce se întâmplă?
Doamne! Luther.
Dacă atacam primii, ar fi trăit.
Am avut o viață bună, bătrâno.
Oameni buni!
Ce facem cu Luther?
Nu mai avem timp! Kugelblitz e aici.
În pasaj! E singura cale!
Ai zis că rămâi.
L-au ucis pe Luther, da?
- Haideți! Mai repede! - Nu-l putem lăsa!
Plecăm acum sau murim.
- Nu, vai! - Trebuie să plecăm!
- Haide! - Grăbiți-vă!
- Copii! Mai repede! - Haideți!
Du-te!
- Haide! Ce mai aștepți? - Nu s-a terminat!
Intră în tunel!
- Stai! - Ce faci?
Ai făcut o treabă bună să mă aduci înapoi în familie.
Ești mai degrabă o pacoste. Îmi pare rău, Klaus.
Nu, tată!
Rahat!
Subtitrarea: Andra Foca