‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎ALPINISM
‎În timpul unor condiții meteo extreme,
‎alpinistul trebuie să aibă înțelepciunea
‎să hotărască momentul ‎în care evacuarea e inevitabilă...
‎Coborârea alpină controlată începe ‎cu prinderea coapsei...
‎...căci ancorarea coardei de alpinism e...
‎...e metoda preferată de coborâre ‎dacă funia e unicul instrument disponibil.
‎Ceea ce trebuie considerat necesar...
‎Faceți o buclă cu funia...
‎Luați loc!
‎...se va recupera de pe munte...
‎Trageți funia dublă printre picioare, ‎din față în spate
‎și în jurul corpului.
‎- Numărul Cinci! ‎- Am o întrebare.
‎Cunoașterea e un țel admirabil, ‎dar știi regulile:
‎La masă nu se vorbește.
‎Îl întrerupi pe Herr Carlson.
‎Vreau să călătoresc în timp.
‎Nu.
‎Sunt pregătit!
‎Am repetat salturile prin spațiu, ‎așa cum mi-ai spus.
‎Vezi?
‎Un salt prin spațiu e insignifiant ‎față de necunoscutele călătoriei în timp.
‎Unul e ca și cum ai aluneca pe gheață,
‎celălalt e ca și cum te-ai scufunda ‎orbește în apa înghețată,
‎ca apoi să reapari sub formă de ghindă.
‎Nu înțeleg.
‎De asta nu ești pregătit.
‎Nu mi-e frică.
‎Nu frica e problema.
‎Efectele pe care le poate avea ‎asupra trupului sau minții tale
‎sunt prea imprevizibile.
‎Îți interzic să mai discuți despre asta.
‎Numărul Cinci!
‎Nu ți-am permis să pleci!
‎Întoarce-te!
‎Nu sunt pregătit, pe dracu'!
‎Vanya! ‎Ben!
‎Tată! ‎E cineva?
‎Haide!
‎Am supraviețuit cu resturi.
‎Conserve, gândaci,
‎orice puteam găsi.
‎Știi că e un zvon ‎că Twinkies nu expiră niciodată?
‎E o mare porcărie.
‎- Nici nu-mi pot închipui... ‎- Faci orice pentru a supraviețui
‎sau mori.
‎Așa că ne-am adaptat.
‎Am învățat să depășim ‎orice provocare întâlneam.
‎Noi?
‎Ai ceva mai tare?
‎Crezi că sunt nebun.
‎Nu. Doar că...
‎e mult de asimilat.
‎Ce nu înțelegi, mai exact?
‎De ce nu ai revenit în timpul nostru?
‎De ce nu m-am gândit la asta?
‎Călătoria în timp e riscantă. Am intrat ‎în apa înghețată, n-am ieșit ca o ghindă.
‎Crezi că n-am încercat orice ‎pentru a reveni la familie?
‎Dacă ai îmbătrânit acolo, în apocalipsă,
‎de ce arăți ca un puști?
‎Ți-am spus deja.
‎Cred că am greșit ecuațiile.
‎Tata obișnuia să spună că...
‎călătoria în timp ‎îți poate deregla creierul.
‎Poate că asta s-a întâmplat?
‎Asta a fost o greșeală.
‎Ești prea tânără,
‎- ...prea naivă să înțelegi. ‎- Cinci! Stai!
‎Nu te-am văzut de multă vreme ‎și nu vreau să te mai pierd.
‎Asta e tot.
‎Și știi ceva? S-a făcut târziu
‎și eu am ore dimineață, ‎trebuie să dorm, ca și tine, cred.
‎Aici.
‎Vorbim din nou dimineață, da? Promit.
‎Noapte bună. ‎Noapte bună.
‎MOTEL ‎LUNA MOTOR LODGE
‎TAXI
‎Rezervare pentru Hazel și Cha-Cha.
‎Poftim!
‎Camera 225.
‎Și cealaltă cameră?
‎A fost rezervată una singură.
‎La dracu'! M-am săturat ‎de tăierile de costuri.
‎Măcar sunt două paturi?
‎Da, doamnă.
‎Și sunt tari.
‎Cât credeți că veți sta la noi?
‎O noapte.
‎Cred că trebuie să ne dai un pachet.
‎Bine.
‎Noapte bună.
‎Haide, spune-o!
‎Ce?
‎N-are sens să ții în tine, ‎pentru că începe să te înțepe inima
‎și apoi te plângi și de aia.
‎Miroase a pișat de pisică.
‎Mai întâi ne-au tăiat diurna, ‎apoi asigurarea pentru dinți...
‎acum nu mai avem nici camere separate. ‎Unde se termină?
‎La pensie
‎sau când murim.
‎Oricare se va întâmpla mai întâi. ‎Dar măcar nu stăm într-un birou.
‎Mă omoară încheietura mâinii, ‎nu puteau să pună asta într-un rucsac?
‎Ce faci?
‎Nu o vom folosi în timp ‎ce îndeplinim misiunea.
‎Încalci protocolul, ‎trebuie să o avem permanent la noi.
‎O regulă făcută de un birocrat, ‎care nu a trebuit să o care.
‎Să-și bage protocolul în cur,
‎îi las pe ei să care chestia aia.
‎Nu l-am mai urmărit ‎pe unul de-al nostru.
‎Ne-au spus ce a pățit prima echipă?
‎Au fost lichidați.
‎Angajați locali de doi bani.
‎De câți bani, atâta pește.
‎Unde e omul nostru?
‎SCENA CRIMEI: NU INTRAȚI
‎GOGOȘĂRIA LUI GRIDDY
‎Aș zice că avem în față ‎o situație incredibil de rară.
‎Tind să fiu de acord.
‎Aceeași armă pentru toate victimele, ‎grupate câte patru.
‎Tuburile de cartuș sunt de calibrul 223.
‎Știi la ce mă gândesc?
‎Că idioții ăștia s-au împușcat între ei.
‎Și s-au înjunghiat.
‎Unul în gât,
‎unul în ochi
‎și acestui tip i s-a rupt gâtul.
‎Uciși rapid și eficient.
‎Tipii ăștia erau profesioniști. ‎Proști, dar profesioniști.
‎Au fost martori?
‎Da.
‎Unu.
‎A fost în schimbul ei.
‎Ce ghinion!
‎Doamnă!
‎Sunt detectivul Patch.
‎Bună, sunt Agnes. Agnes Rofa.
‎Voiați și numele?
‎E bine dacă mi-l spuneți.
‎Ai văzut ce s-a întâmplat aici?
‎Nu prea.
‎S-o luăm de la început.
‎Nu era o noapte aglomerată, era liniște.
‎Ultimii doi clienți erau
‎un tip mai în vârstă și puștiul lui.
‎Tipul a comandat o gogoa... nu, nu e așa.
‎Tipul a comandat un ecler, ‎iar puștiul, o cafea.
‎M-am dus în camera din spate
‎ca să iau niște mărunțiș,
‎dar am auzit camionul lui pornind.
‎S-au îndepărtat.
‎Am auzit focuri de armă.
‎Iar când m-am întors...
‎Toți erau...
‎erau, știi tu...
‎Mai era cineva în restaurant?
‎Nu cred.
‎Îmi pare rău dacă sunt nepoliticoasă, ‎pentru că pari drăguță...
‎dar trebuie să mai trec iar prin asta?
‎Iar?
‎I-am spus celuilalt detectiv totul.
‎Care detectiv?
‎Rahat!
‎Stai, lasă-mă...
‎Nu vorbești cu martorii mei, înțelegi?
‎Stai să te pun la curent, Eudora.
‎Nu-mi spune așa!
‎Da, detectiv Patch. ‎Păstrăm lucrurile la nivel profesional?
‎Nu știu dacă am căzut de acord ‎în multe privințe.
‎- Am fost de acord în niște privințe. ‎- Chiar așa să fi fost?
‎Îți confisc asta.
‎Surplus de la armată. ‎Practic le dau gratis.
‎Și asta.
‎Fără piele, super ieftin pe Ebay.
‎Asta poți s-o păstrezi.
‎Îți plăcea aia.
‎Nu mai îmi place.
‎Deși chestia asta pare ‎un jaf care a ieșit prost,
‎am senzația că se întâmplă altceva aici.
‎Chelnerița l-a menționat pe tipul ‎de la Serviciul de tractare Ishmael.
‎Poate a văzut ceva.
‎Diego, nu ești polițist, da?
‎Da. ‎Știu.
‎Știi?
‎Pentru că te comporți ‎ca și cum ești implicat,
‎dar nu mai ești.
‎Sunt bun la asta.
‎Știi că te pot ajuta.
‎Știu că mă faci să fiu agitată
‎și nu am nevoie... Nu vreau să mă ajuți.
‎Da?
‎Doamne, mă pui la încercare!
‎Rahat!
‎Bună! ‎Bună!
‎E ciudat.
‎Am avut aceeași rutină ‎cel puțin patru ani.
‎Acum că sunt înapoi pe Pământ, ‎nu știu ce să fac.
‎Știu senzația.
‎Probabil vrei să o vezi pe Claire, nu?
‎Nu știam ‎că poți duce dorul cuiva atât de mult.
‎Dar trebuie să fac ceva ‎înainte să mă întâlnesc cu ea.
‎Într-o bună zi...
‎mi-ar plăcea să o întâlnești.
‎Eu? ‎Da, tu.
‎De ce nu?
‎Ce știe Claire despre mine?
‎Ce tot vorbești? Știe multe despre tine.
‎Știu, dar când ai plecat, părea
‎că vrei să uiți ‎că acest loc a existat vreodată...
‎Locul, da.
‎Dar nu și tu.
‎Când Claire era mică, ‎îi citeam cărți despre lună.
‎Îi spuneam că unchiul ei locuiește acolo.
‎Și că el
‎ne apăra de rău.
‎Serios?
‎Tu erai...
‎supereroul ei personal.
‎După atâta timp, știu ‎că ar vrea neapărat să te întâlnească.
‎Monoclul tatei încă lipsește,
‎nu pot să uit asta.
‎Luther, tata a murit ‎pentru că i-a cedat inima.
‎Nu face o misiune din moartea lui.
‎Crezi că asta fac?
‎Cred că e un motiv ‎pentru care tu nu ai plecat.
‎Știi că vorbești în somn?
‎N-are sens, nu mai ai droguri.
‎Gura, Ben!
‎Spus cu dragoste.
‎Am o idee nebunească. ‎De ce nu-ți începi ziua cu...
‎un pahar de suc de portocale ‎sau cu niște ouă?
‎Nu pot să fumez ouăle.
‎Cred că una dintre astea ‎e placată cu aur, nu?
‎Doamne sfinte!
‎Pogo.
‎Iertare, stăpâne Klaus.
‎Am o întrebare pentru tine.
‎Da?
‎Au dispărut niște obiecte ‎din biroul tatălui tău,
‎mai ales o cutie ornamentală ‎cu interior perlat.
‎Chiar așa? ‎Chiar așa?
‎Nu mai spune!
‎Ai idee unde e?
‎IERI
‎Haide!
‎AMANET
‎Habar n-am.
‎- Scuze. ‎- Mincinosule.
‎- Crăpi! ‎- N-a fost frumos!
‎Taci din gură!
‎- Pardon? ‎- Nu mă refeream la tine...
‎dar am avut multe pe cap.
‎Îmi trec prin cap multe amintiri.
‎Toate vremurile bune.
‎De fapt, nu vremurile bune,
‎ci vremurile alea îngrozitoare, ‎teribile și deprimante.
‎Obiectele din cutie sunt...
‎neprețuite.
‎Dacă ar apărea din nou în birou,
‎cine le-a luat ar fi absolvit ‎de orice vină.
‎Ce noroc pe el!
‎Într-adevăr.
‎Cinci!
‎Rahat!
‎Te pot ajuta?
‎Vreau să știu al cui e ăsta.
‎De unde îl ai?
‎Ce-ți pasă?
‎L-am găsit... la un loc de joacă.
‎Cred că...
‎mi-a sărit în ochi.
‎Vreau să-l dau înapoi proprietarului.
‎Ce tânăr grijuliu!
‎Caută-mi numele lui, da?
‎Scuze, dar dosarele pacienților ‎sunt confidențiale.
‎- Înseamnă că nu-ți pot... ‎- Știu.
‎Dar uite ce pot face:
‎poți să mi-l dai mie, ‎iar eu îl dau înapoi proprietarului.
‎Sunt sigur că oricine ar fi, ‎va fi recunoscător, deci...
‎Nu atingi ochiul ăsta!
‎Ascultă-mă, tinere...
‎Nu, tu să asculți, idiotule!
‎Am bătut drum lung,
‎am văzut rahaturi pe care creierul ‎tău de găină nu le-ar înțelege,
‎așa că dă-mi informațiile ‎de care am nevoie,
‎iar eu voi pleca.
‎Și dacă-mi mai spui „tinere” o dată,
‎sparg zidul cu capul tău!
‎Doamne!
‎Cheamă paza!
‎A venit raportul balistic, ‎se potrivesc gloanțele cu trăgătorii.
‎Au jucat unul cu altul.
‎Da, ca să citez o femeie inteligentă:
‎„Idioții ăștia s-au împușcat între ei.”
‎Am identificat toate victimele. ‎Nici nu păreau chiar niște victime.
‎Aveau cazier?
‎Toți. Bătăi, ultraj,
‎lăsați la vatră în mod dezonorant. ‎Toți erau impulsivi. Toți.
‎Ne-am lămurit.
‎Mai e o chestie.
‎Ții minte victima înjunghiată în carotidă?
‎Da, l-a înjunghiat un partener. ‎Care e problema?
‎Amprentele de pe cuțit ‎nu sunt ale niciunuia.
‎Devine și mai ciudat.
‎Se potrivesc ‎cu cele dintr-un un caz nerezolvat...
‎de prin 1938. ‎Să le verifice din nou.
‎Continuăm mai târziu.
‎Descătușează-l!
‎Mulțumesc, Rodriguez.
‎Deci...
‎- ...ai vorbit cu tipul de la tractări? ‎- Taci și ascultă!
‎Dacă mai intervii vreodată ‎în anchetele mele,
‎dacă mai respiri lângă unul dintre martori
‎sau dacă mai atingi vreo dovadă,
‎te acuz de obstrucționarea justiției.
‎Te bag la închisoare.
‎E clar?
‎La naiba!
‎Calmează-te, Eudora!
‎- Birocrația asta devine... ‎- Nu-mi zice așa!
‎Uite ce e, te cunosc.
‎Vrei să joci după reguli, ‎dar îți place și să prinzi răufăcătorii.
‎De ce nu lași insigna deoparte o noapte...
‎și nu vii cu mine pe străzi?
‎Fără toate porcăriile astea.
‎Ai dreptate, pare distractiv.
‎Dar cred că ai ratat unele lucruri
‎când ai fost dat afară ‎din Academia de Poliție. Să-ți explic...
‎Porcăriile astea garantează ‎condamnările în tribunal.
‎Ce faci tu e o fantezie.
‎Mi-ar plăcea să mă joc de-a hoții ‎și vardiștii cu masca, să par importantă,
‎dar ce să vezi?
‎Pauza s-a terminat.
‎Acum vorbesc adulții.
‎Încerci să dovedești ‎că atunci când erați copii,
‎n-ați alergat degeaba ‎în uniformele alea stupide.
‎Da.
‎Și eu te cunosc, Diego.
‎Pleacă până nu mă răzgândesc.
‎Da.
‎Despărțiți-vă!
‎Mișcă picioarele.
‎Mă scuzați.
‎Vrei să boxezi? Avem mulți boxeri.
‎Nu, vreau informații ‎despre unul dintre boxeri.
‎Diego Hargreeves?
‎Dacă-l vezi, ‎spune-i că mai am puțin și-l dau afară.
‎Lucrează aici?
‎Spală podelele, iar eu îl las ‎să stea în camera din spate.
‎Bine.
‎Mulțumesc.
‎Gândește-te la luptă.
‎Ai fizicul pentru asta.
‎CAMERA CAZANELOR
‎Cinci?
‎Ești sus?
‎Cinci?
‎Slavă Domnului!
‎Am fost îngrijorată din cauza ta.
‎Scuze că am plecat pe neașteptate.
‎Nu, eu ar trebui să-mi cer scuze.
‎Nu te-am luat în serios
‎și probabil n-am știut ‎să analizez ce spuneai.
‎Sinceră să fiu, tot nu știu.
‎Poate aveai dreptate ‎să nu mă iei în serios.
‎Poate n-a fost real.
‎Mi s-a părut real.
‎Cum spuneai, bătrânul zicea că saltul ‎în timp îmi poate afecta gândirea.
‎Poate nu eu sunt persoana potrivită ‎cu care să vorbești.
‎Obișnuiam să mă duc la cineva,
‎la o terapeută, îți pot da telefonul ei.
‎Mulțumesc, dar...
‎cred că mă odihnesc puțin.
‎N-am mai dormit bine de mult timp.
‎Bine.
‎E așa...
‎impresionant, toate chestiile ‎cu familia, cu tata, cu timpul...
‎Mai taci? Te va auzi!
‎Sunt umed.
‎Ți-am zis să te îmbraci serios.
‎Sunt hainele mele cele mai bune.
‎Căutăm prin șifonierul bătrânului.
‎- Cum zici tu. Doar să mă plătești. ‎- Când terminăm.
‎Bine, dar hai să clarificăm niște detalii,
‎trebuie să mă duc în acest loc ‎și să pretind că sunt tata, da?
‎Da. Ceva de genul...
‎Care e acoperirea mea?
‎Ce tot vorbești?
‎Eram foarte tânăr când te-am făcut, ‎cam 16 ani și...
‎- ...teribil de confuz? ‎- Sigur.
‎Iar mama ta, curva aia...
‎Cine o fi fost... Ne-am întâlnit la...
‎discotecă. Da?
‎Ține minte asta.
‎Doamne, dar sexul era senzațional.
‎Ce imagine îngrijorătoare ‎a așa-zisului tău creier.
‎Nu mă face să te pedepsesc.
‎Syd, sunt Johnny.
‎Avem multe mașini de tractat aici, ‎pe Empire Avenue.
‎E un dezastru.
‎Puștii sunt arestați. ‎Camioane cât vezi cu ochii.
‎Trebuie să-mi spui ‎cum ai dat lovitura din Londra în '66.
‎O lovitură minunată.
‎Jur pe Iisus că nu știu ‎despre ce vorbești...
‎Eu doar tractez mașini.
‎N-am fost niciodată la Londra.
‎Ton? Delicios. Vrei jumătate?
‎Nu, mulțumesc.
‎Asta e pentru că n-are maioneză.
‎Ți se pare că Numărul Cinci e plângăcios?
‎Nu asta am auzit.
‎Mi se pare că seamănă.
‎Seamănă bine, recunosc,
‎dar spațiul dintre ochi e diferit,
‎bărbia nu prea e aceeași. ‎Are gropiță.
‎Nu sunt tipul pe care-l căutați...
‎Nu vorbi!
‎Era singurul tip din gogoșărie, nu?
‎Syd, mai era cineva cu tine ‎în gogoșărie noaptea trecută?
‎Nu știu, chelnerița și un puști.
‎Un puști? Elaborează!
‎Nu știu, era un ciudat.
‎Nu ne jucăm, bătrâne! Cum adică, ciudat?
‎A zis că mergea acolo când era tânăr.
‎- Ne gândim la același lucru? ‎- Cina la un restaurant italian?
‎Concentrează-te! Mă refeream la puști.
‎- Ce e cu el? ‎- Călătoria în timp e nasoală.
‎Mai ales fără servietă.
‎Dacă puștiul e Numărul Cinci?
‎E cam greu să-mi închipui asta.
‎V-am spus eu, nu sunt tipul...
‎Despre ce ai vorbit cu puștiul?
‎Doar atât.
‎Stai, ce faci?
‎Îți pornesc forțat memoria.
‎Țin minte că voia să-i spun ‎cum să ajungă la un magazin,
‎atâta tot, jur!
‎Magazin? Bine. Elaborează!
‎Mă duc la aeroport, ‎nu e mare brânză dacă ratez o întâlnire.
‎Patrick, am fost la înmormântarea tatei.
‎Știi,
‎sunt sigură că instanța ‎va lua în considerare aceste circumstanțe.
‎Claire e acolo?
‎Aș vrea să-mi salut fiica, ‎dacă n-ai nimic împotrivă.
‎Nu. ‎Patrick!
‎Nu!
‎Te simți bine?
‎Da.
‎Încă nu...
‎ți-am cunoscut soțul, dar...
‎pare că e un imbecil.
‎Poți să spui și așa.
‎Știi ceva?
‎Mai bine stai aici.
‎Nu, mai bine stau cu fiica mea.
‎Evident.
‎Îmi pare rău. N-am...
‎Dacă voiam un sfat, Vanya, ‎nu ți-l ceream ție.
‎Ce vrei să spui?
‎Tu nu ai copii.
‎- Nici măcar n-ai avut o relație. ‎- Nu-i adevărat.
‎Știi cum e să iubești pe cineva așa?
‎Să nu poți să respiri ‎când ești departe de ea?
‎Ți-ai da viața, și vorbesc serios,
‎ți-ai da viața...
‎să știi că e sănătoasă și fericită.
‎Întotdeauna te-ai separat ‎de toți și de toate.
‎M-a forțat tata.
‎Tot el te-a forțat să scrii cartea aia?
‎Vanya, ești adult acum.
‎Nu mai poți da vina pe altcineva ‎pentru problemele tale.
‎I-am spus fiului dumneavoastră ‎mai devreme,
‎informațiile despre proteze ‎sunt strict confidențiale.
‎Nu vă pot ajuta fără acordul clientului.
‎Nu-l putem obține ‎dacă nu ne spuneți numele.
‎Nu-i problema mea.
‎Îmi pare rău. Nu pot face nimic, deci...
‎Cum rămâne cu acordul meu?
‎Poftim?
‎Cine v-a dat permisiunea
‎să-l atingeți...
‎pe fiul meu?
‎- Ce? ‎- M-ai auzit.
‎Nici nu l-am atins. ‎Serios?
‎Atunci de ce are buza umflată?
‎Nu are buza umflată.
‎Vreau numele. Chiar acum!
‎Sunteți nebun!
‎Nici n-ai idee...
‎Pacea mondială. Ce drăguț!
‎Doamne, ce m-a durut!
‎Chem paza...
‎Ce faci?
‎Am fost atacat
‎în biroul domnului Big, ‎avem nevoie să vină paza. Imediat!
‎Iată ce se va întâmpla, Grant.
‎Mă cheamă Lance.
‎Cam în 60 de secunde, ‎doi paznici vor da buzna pe ușă
‎și vor vedea mult sânge și se vor întreba:
‎„Ce dracu' s-a întâmplat?” ‎Noi le vom spune că tu...
‎ne-ai bătut măr.
‎Te vei descurca grozav în închisoare, ‎Grant. Am fost acolo.
‎Un băiețel drăguț ca tine...
‎Vei fi făcut poștă...
‎Te vei descurca.
‎Asta spun.
‎Iisuse, ce dement nenorocit ești.
‎Mulțumesc.
‎- E ciudat. ‎- Ce?
‎Ochiul... ‎Încă n-a fost achiziționat de client.
‎Ce? Cum adică?
‎Dosarele noastre spun ‎că ochiul cu acel număr de identificare...
‎Nu se poate.
‎Încă n-a fost fabricat.
‎De unde ai ochiul?
‎Nu e bine.
‎M-am descurcat bine, nu?
‎„Da. Cum rămâne cu acordul meu?” ‎Jegule!
‎Klaus, nu contează.
‎Care e faza cu ochiul ăsta?
‎Cineva își va pierde ‎ochiul în următoarele șapte zile.
‎Și va cauza distrugerea vieții pe Pământ. ‎Îmi dai cei 20 de dolari sau nu?
‎Vrei cei 20 de dolari?
‎Da, vreau cei 20 de dolari.
‎Vine apocalipsa și tu te gândești ‎doar cum să te droghezi?
‎Mi-e și foame.
‎Îmi chiorăie mațele.
‎Ești inutil.
‎Sunteți toți inutili.
‎Haide, înveselește-te, bătrâne!
‎Știi ceva?
‎Am înțeles acum de ce ești așa crispat.
‎Cred că ești excitat
‎ca dracu'!
‎Toți anii ăia în care ai stat singur... ‎Singurătatea ți-a afectat creierul.
‎N-am fost singur. ‎Cum?
‎Povestește-mi.
‎O chema Delores.
‎Am fost împreună peste 30 de ani.
‎Treizeci de ani?
‎Mamă!
‎Doamne, cel mai mult am stat cu cineva...
‎nu știu, vreo trei săptămâni.
‎Și asta pentru că eram obosit ‎să tot caut un loc de dormit.
‎El făcea un ‎osso buco‎ incredibil... Era...
‎Cinci?
‎Nu te opri. Mergi înainte.
‎TAXI
‎Cum rămâne cu banii mei?
‎Nu e aici, dnă Kowalski!
‎Dl Puddles nu e aici.
‎Vă pot ajuta?
‎Sunt Leonard.
‎Avem oră la patru.
‎Am uitat. Îmi pare rău.
‎Jur că n-am nicio legătură cu dl Puddles.
‎E vorba de vecina mea, dna Kowalski.
‎Are o pisică care dispare mereu.
‎Crede că eu știu unde e.
‎E mai în vârstă.
‎Ar trebui să nu mai vorbesc.
‎Îmi pare rău.
‎Intră!
‎Cred că arăt diferit ‎de elevii tăi obișnuiți.
‎Poți să o pui...
‎Da, mai diferit cu vreo 20 de ani.
‎Reclama nu spunea că e limită de vârstă.
‎Nu, evident că nu e.
‎Majoritatea elevilor sunt copii.
‎E mai ușor să înveți muzica de mic.
‎Ca o a doua limbă.
‎Ich verstehe!
‎E în germană,
‎înseamnă „înțeleg”.
‎Am făcut trei ani în liceu.
‎Doar asta îmi amintesc.
‎Aici este...
‎Dacă vrei să...
‎Stai să... scuze...
‎Nu-i nimic.
‎...să mă organizez puțin.
‎- Ai început serios... ‎- Da.
‎Iau eu asta.
‎Vom începe cu lucrurile de bază.
‎Ce faci, Nigel?
‎Salut, Diego!
‎O duci bine, da?
‎CAMERA CAZANELOR
‎- Te-am mirosit că tu ești. ‎- Ce dracu'?
‎- Puteai să mă omori! ‎- Dacă voiam asta, erai mort.
‎Drăguț locul.
‎Îmi place.
‎De ce nu mi-ai spus?
‎Ce să-ți spun?
‎Că luptai în seara când a murit.
‎BOX ‎HARGREEVES CONTRA ROSATI
‎Am vorbit cu băieții de aici.
‎N-ar trebui să-mi dovedesc nevinovăția ‎în fața ta
‎și a nimănui din familie.
‎Da, ai dreptate.
‎- Am crezut că... ‎- Da.
‎Știu ce ai crezut.
‎Acum...
‎să ai o zi frumoasă,
‎frate! ‎Bine.
‎Începi să prinzi.
‎Am ales profesorul potrivit. ‎Nu sunt așa sigură.
‎Următorul meu elev ‎îmi poate spune unde greșesc.
‎E... un copil minune.
‎Te poți relaxa.
‎Eu n-am fost talentat la nimic.
‎Nici eu.
‎Ne vedem săptămâna viitoare
‎să repetăm cum să ții arcușul și poate...
‎să-ți iei o vioară.
‎Poți să-mi spui drept.
‎Crezi că e ciudat
‎că vreau să cânt la vioară la vârsta asta?
‎Nu.
‎Monet a început ‎să picteze cu adevărat pe la 40 de ani,
‎dar s-a descurcat bine.
‎Dacă-ți place muzica, ești binevenit aici.
‎Cred că mai degrabă ‎îl descrii pe tata, nu pe mine.
‎El era pasionat de muzică.
‎De asta sunt aici.
‎A murit acum ceva timp.
‎Îmi pare rău.
‎Nu-i nimic.
‎Am avut o relație complicată.
‎Nu prea ne-am înțeles unul pe celălalt.
‎Era pasionat de vioară, ‎dar pe mine nu mă interesa.
‎Cred că sunt aici
‎ca să-l înțeleg mai bine,
‎dacă ți se pare că are sens.
‎Familia...
‎Nu e niciodată ușor, nu?
‎Îmi pare rău dacă a devenit apăsător.
‎O prostie, știu.
‎Nu.
‎E o prostie să nu știi. ‎Crede-mă, înțeleg.
‎Ei bine... ‎mulțumesc.
‎Pe săptămâna viitoare.
‎Sunt tâmplar.
‎Am un atelier în Bricktown.
‎Ar trebui să treci pe acolo.
‎Să vezi cum e.
‎Săptămâna asta sunt ocupată, dar...
‎E-n regulă. Înțeleg.
‎Altă dată.
‎Pe săptămâna viitoare.
‎La revedere.
‎Domnișoară Allison...
‎te căutam.
‎Cum ai...
‎De unde știai că sunt aici?
‎Nu e greu.
‎Aici veneai întotdeauna ‎când erai supărată.
‎Cine ți-a spus că sunt...
‎Luther.
‎Domnișoara Vanya mi-a spus.
‎A sunat să se asigure că te simți bine.
‎Da...
‎i-am spus niște lucruri nepotrivite.
‎E sora ta. Știe că nu vorbeai serios.
‎Mă îndoiesc.
‎Nu știe nimic despre mine, ‎iar eu nu știu nici pe dracu' despre ea.
‎Ai grijă la limbaj!
‎Scuze!
‎Doar că...
‎A trecut ceva ‎de când am locuit în aceeași casă.
‎Aproape 13 ani.
‎Cum ai reușit
‎să stai singur în casa asta imensă ‎atâta timp?
‎Te obișnuiești cu lucrurile,
‎chiar dacă uneori...
‎n-ar trebui.
‎Vino cu mine. Vreau să-ți arăt ceva.
‎Poate te înveselește.
‎Ai grijă să stingi țigara de tot.
‎Nu vrem să pornim vreun incendiu.
‎Tatăl tău n-a mai înregistrat astea ‎de ani buni.
‎Dar eu mai vin aici, din când în când.
‎Când mie dor de voi, copii.
‎Pogo, asta e...
‎Majoritatea familiilor au filme împreună.
‎Noi avem casete de supraveghere video.
‎Speram că asta te va înveseli.
‎Mă înveselește.
‎Doamne, ce mici eram!
‎Luther, încetează! Termină!
‎Ben și cu mine?
‎Mi-e așa dor de el.
‎Și Vanya.
‎De ce n-am inclus-o?
‎Dacă s-ar purta cineva cu Claire așa, ‎nu știu ce...
‎Erai copil, dră Allison.
‎Da.
‎Acum nu mai sunt.
‎Și nici ea.
‎Dacă nu te grăbești,
‎restul casetelor sunt în dulap.
‎Ai grijă să închizi când pleci.
‎În ultima vreme au dispărut unele lucruri.
‎Sunt prea importante ca să le pierdem.
‎DERULARE ÎNAPOI
‎REDARE
‎Doamne! ‎Tată...
‎FRAȚII GIMBEL
‎MARȚEA SENIORILOR: 10% REDUCERE
‎FEMEI
‎POLITICA DE RETURNARE
‎Delores.
‎Mă bucur să te revăd.
‎Mi-a fost dor de tine...
‎evident.
‎Ei bine...
‎ultimele zile au fost dificile.
‎Nu!
‎Rahat! Ei sunt!
‎Mă întorc după tine. ‎Ai văzut ce face?
‎Ai zis că e special. Ce facem?
‎Tu pornește de acolo, eu mă duc ‎dincolo și ne întâlnim în mijloc.
‎Trage în tot ce mișcă.
‎Bandaj elastic pentru mână.
‎Da.
‎L-am prins.
‎Nenorocitul a sărit din nou.
‎Hai să plecăm!
‎Rahat!
‎Avem un 10-14 ‎la magazinul Frații Gimbel.
‎S-au tras focuri de armă.
‎Strada Vanderbilt, numărul 6045.
‎Aici erai.
‎Te-am căutat peste tot.
‎Ce mai cauți aici? Credeam că ai plecat.
‎Voiam, dar mi-a arătat Pogo...
‎Ascultă...
‎m-am înșelat în legătură cu moartea tatei.
‎Ce?
‎L-am judecat greșit pe Diego. ‎Să-mi acuz fratele așa e...
‎Știu, am înțeles...
‎Să vă văd pe toți aici, împreună...
‎Eu ar trebui să vă strâng laolaltă, ‎nu să vă dezbin.
‎Taci din gură?
‎- Ce? ‎- Ai avut dreptate despre tata.
‎Haide, vreau să-ți arăt ceva!
‎Cinci?
‎Ce dracu' ai pățit?
‎Te simți bine?
‎Te putem ajuta?
‎Nu puteți face nimic.