‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Îți mai amintești acea mică vilă ‎din afara orașului?
‎Da.
‎Se pare că pivnița e neatinsă.
‎Am luat câteva cutii ‎din vinul tău preferat de Bordeaux.
‎E o exagerare, nu beau atât de mult.
‎Muncesc din greu toată ziua.
‎De ce zici asta?
‎Când ar trebui să aibă loc?
‎Această apocalipsă.
‎Nu-ți pot spune ora exactă, dar...
‎din ce am aflat, mai avem patru zile.
‎De ce n-ai zis mai devreme?
‎N-ar fi contat.
‎Ba da!
‎Ne-am fi adunat și am fi încercat ‎să oprim chestia asta.
‎Ca să știi, deja ați încercat.
‎Cum adică?
‎V-am găsit pe toți.
‎Trupurile voastre.
‎Murim?
‎Într-un mod oribil.
‎Erați împreună...
‎încercând să opriți ‎pe cine urma să distrugă lumea.
‎De unde știi?
‎Țineai asta în mână când te-am găsit.
‎Probabil i l-ai smuls din cap ‎înainte să fii doborât.
‎Din capul cui?
‎Ți-am zis, nu știu.
‎Are un număr de serie pe spate.
‎- Crezi că poate... ‎- Nu, e o pistă moartă.
‎E doar o bucată de sticlă.
‎Rahatule!
‎Știi ce ai făcut?
‎Nu, lasă-mă...
‎Ia-ți mâinile de gorilă de pe mine!
‎Pot să stau așa până te calmezi.
‎Bine.
‎Acum...
‎vrei să ne spui ce te-a apucat?
‎De când a venit, fratele nostru e ocupat.
‎A participat la un schimb de focuri ‎la Griddy și apoi
‎la Gimble Brothers după ce tipii cu măști ‎au atacat academia,
‎căutându-l pe el.
‎Nu te privesc chestiile astea.
‎Acum mă privesc.
‎Mi-au ucis prietena!
‎Cine sunt, Cinci?
‎Lucrează pentru fostul meu angajator.
‎O femeie numită Directoarea.
‎Ea i-a trimis...
‎să mă oprească.
‎Apoi, când prietena lui Diego ‎le-a ieșit în cale...
‎- ...a fost o țintă ușoară. ‎- Acum ei sunt ținta mea ușoară!
‎Vor plăti pentru asta. ‎Ar fi o greșeală, Diego.
‎Au ucis oameni mai periculoși ‎decât tine.
‎Mai vedem...
‎GOGOȘĂRIA LUI GRIDDY
‎Fost angajator?
‎Care-i treaba, Cinci?
‎Și nu-mi spune că nu e treaba mea, da?
‎E o poveste lungă.
‎Cine dracu' ești?
‎Am venit să te ajut.
‎Spune-mi de ce să nu-ți trag ‎imediat un glonț în cap!
‎Pentru că...
‎dacă faci asta...
‎n-ai să mai auzi oferta mea.
‎Și ar fi cam tragic având în vedere...
‎circumstanțele în care te afli.
‎Lucrez pentru o organizație ‎numită Comisia.
‎Suntem responsabili ‎pentru menținerea cursului timpului
‎prin manipulare și eliminare.
‎Nu înțeleg.
‎Uneori, oamenii
‎fac alegeri care modifică ‎curgerea timpului.
‎Liberul arbitru, nu mai comentez.
‎Când se întâmplă asta, ne trimitem agenții ‎să elimine amenințarea.
‎Nu...
‎Ai înțeles greșit.
‎Nu ești o țintă.
‎Tu ești un recrut.
‎Am venit să-ți ofer ‎o slujbă, Numărul Cinci.
‎Te urmărim de ceva vreme.
‎Și credem că ai potențial.
‎Abilitățile tale de supraviețuire ‎te-au făcut celebru la sediu.
‎Asta și abilitatea ta de a sări prin timp.
‎Spui că...
‎aș putea pleca de aici?
‎Să mă întorc?
‎În schimbul a cinci ani de muncă.
‎După terminarea contractului,
‎te poți retrage în ce timp și loc vrei,
‎cu un plan de pensionare.
‎Dacă puteți altera timpul, ‎de ce nu opriți chestia asta?
‎Mi-e teamă că e imposibil. Vezi tu...
‎toate astea...
‎erau menite să se întâmple.
‎E o nebunie, sfârșitul a tot?
‎Nu a tot.
‎Doar sfârșitul a...
‎ceva. ‎Deci...
‎suntem de acord?
‎M-au transformat într-un instrument ‎perfect de restaurare a liniei timpului.
‎Sau corecție, cum spuneau ei.
‎Nu eram singurul, ‎mai erau și alții ca mine.
‎Ființe din afara timpului,
‎fragmentate...
‎extrase din viețile pe care le știau.
‎Nu știu cum au ajuns acolo.
‎Dar știu că niciuna nu făcea asta ‎la fel de bine ca mine.
‎...televiziunile din regiunea ‎Dallas - Fort Worth transmit
‎sosirea președintelui John F. Kennedy.
‎Mulțimea îl aclamă ‎pe președintele Statelor Unite.
‎Mii de oameni se agită pentru a-l vedea ‎pe președinte
‎pleacând de la Love Field cu prima-doamnă.
‎Mașina prezidențială a pornit.
‎Președintele și prima-doamnă
‎se îndreaptă către Dallas, unde...
‎e posibil să fie întâmpinați ‎de mii de oameni...
‎Ei n-au realizat că trăgeam de timp,
‎încercând să găsesc ecuația corectă
‎pentru a mă putea întoarce.
‎Dacă mă întorceam, ‎știam că pot opri Apocalipsa.
‎Și că pot salva lumea.
‎Poliția din Dallas...
‎e prezentă în număr mare...
‎azi...
‎ținând mulțumea sub control
‎împreună cu un detașament ‎de la Texas Rangers.
‎Așa că am încălcat contractul.
‎Ce-i asta?
‎- Pare o anomalie temporală! ‎- La o parte!
‎Ce faci?
‎Stai!
‎Împușcătura pare să fi venit ‎de pe colina cu iarbă, de lângă stradă...
‎Doamne, l-au împușcat pe președinte!
‎Președintele Kennedy e mort. ‎E oficial, președintele e mort.
‎Deci...
‎erai asasin plătit?
‎Da.
‎Aveați un cod, nu?
‎- Nu ucideați pe oricine. ‎- Nu era niciun cod.
‎Eliminam pe oricine ‎care altera linia temporală.
‎Și oameni nevinovați?
‎Era singurul mod de a mă întoarce.
‎Dar asta e crimă.
‎Iisuse, Luther, maturizează-te!
‎Nu mai suntem copii.
‎Nu există băieți buni și băieți răi.
‎Există doar oameni
‎care-și trăiesc viața.
‎Dar când lumea e distrusă, ‎toți oamenii ăștia mor,
‎inclusiv familia noastră.
‎Timpul schimbă tot.
‎Nu e aici.
‎Poate l-a luat drogatul.
‎Nu mai spune! Mai ai și alte idei crețe?
‎Da, am câteva.
‎URGENT
‎„Cod de încălcare 6870-4A, ‎călătorie neautorizată dus-întors în 1968,
‎e necesară o explicație.”
‎Rahat, drogatul.
‎Ce crede că e asta, agenție de turism?
‎La naiba, Hazel!
‎Dacă nu recuperăm ‎servieta în curând, ne-am ars.
‎Nu eram aici ‎dacă respectam protocolul
‎și țineai servieta cu tine.
‎Poate dacă o cărai și tu uneori,
‎nu aveam problema asta.
‎Terapia fizică nu e inclusă ‎în asigurare și nu mă plâng.
‎Așa suferi tu în tăcere?
‎- Putem să nu facem asta acum? ‎- Bine.
‎Tre' să revenim la reședința familiei, ‎după drogatul ăla.
‎Serios? Abia am scăpat cu viață ‎data trecută.
‎Nu ne întoarcem ‎fără să știm cu cine ne luptăm.
‎Eu fac cercetări despre familie ‎și tu-l cauți pe drogat.
‎- Hai să găsim servieta! ‎- Bine.
‎- Bună! ‎- Bună dimineața!
‎Frumoasă eșarfă!
‎Te-ai machiat?
‎Puțin.
‎La naiba!
‎Ce e?
‎Ieri am rămas fără medicamente.
‎De obicei îmi țin rezerva ‎în recipientul de unt,
‎dar se pare că e doar unt acolo.
‎Ți-am adus o surpriză.
‎O gogoașă, ‎de la patiseria Petrola.
‎Ca în copilărie.
‎Ce drăguț!
‎O păstrez, ‎pentru că iau micul dejun cu Leonard.
‎Ieri, flori,
‎azi, micul dejun, ‎te arunci cu capul înainte.
‎Și nu e bine?
‎Cât de bine îl cunoști?
‎Suficient cât să mergem la micul dejun.
‎După ziua de ieri, nu...
‎Am o senzație neplăcută.
‎Allison.
‎Nu te-am văzut de 12 ani
‎și, brusc, îmi dai sfaturi despre relații?
‎Sunt încă sora ta ‎și sunt îngrijorată din cauza voastră.
‎De ce ești îngrijorată?
‎Leonard pare șarmant, atent. ‎Perfect, chiar.
‎Dar am suficientă experiență ‎să știu că dacă lucrurile par perfecte,
‎nu e deloc așa.
‎Ca o femeie care s-a bazat întreagă viață ‎pe zvonuri.
‎Unii oameni chiar cred ce spun.
‎Vanya?
‎Bună!
‎Ce e?
‎Nimic. Doar că pari fericită.
‎Nu m-am mai simțit ‎de mult așa de bine.
‎Da?
‎E o nebunie.
‎Iau pastilele astea de...
‎Nici nu mai țin minte.
‎Ieri n-am mai avut și mă simt excelent.
‎Dacă te simți mai bine fără ele, ‎de ce le mai iei?
‎Apropo de medicamente, ‎ți-am luat o cafea.
‎Allison a venit mai devreme ‎și mi-a adus una.
‎Nu mai vreau.
‎Voi două vă distrați de minune împreună.
‎Cam așa ceva.
‎Nu ne-am văzut de ani întregi. ‎De când s-a întors, ea...
‎încearcă să facă pe sora cea mare.
‎Chiar dacă avem aceeași vârstă.
‎Serios?
‎- Ne-am născut în aceeași zi. ‎- Bine.
‎Exact.
‎Chestia... cu umbrela.
‎Uitasem de ea.
‎- Cred că a fost ciudat. ‎- Nici n-ai idee!
‎Nu tu sărbătorită, nu tu sărbătorit, ‎doar sărbătoriți.
‎Îți închipui cum e ‎să ai aceeași zi de naștere
‎cu șase ticăloși faimoși
‎care știu că sunt mai buni decât tine?
‎Nu.
‎Cred că beau niște cafea.
‎Știi...
‎nu cred că sora ta mă place.
‎Nu, e...
‎Uneori nu crede ‎că sunt capabilă să iau decizii.
‎Poate are dreptate.
‎Ai pus sare în cafea.
‎La dracu', scuze!
‎Îmi pare rău.
‎Am multe pe cap.
‎Am primit un apel mai devreme...
‎Se țin audiții ‎pentru prim-solist în orchestră.
‎Stai puțin, ce s-a întâmplat... ‎cu cealaltă fată?
‎Nu știu, n-a mai venit.
‎Foarte bine. Vești bune. ‎- Ai o șansă. ‎- Nu.
‎- Nu sunt pregătită. ‎- Vanya.
‎Ești o violonistă excelentă.
‎M-ai învățat să cânt „Frère Jacques” ‎în mai puțin de o oră.
‎E impresionant.
‎Îți spun...
‎dacă ai încredere în tine măcar o dată...
‎ți se vor întâmpla lucruri mărețe.
‎Dave! ‎Dave!
‎Te simți bine?
‎Da... am avut o noapte lungă.
‎Se pare că mai multe.
‎Da.
‎Nu știam că ai plăcuțe militare.
‎Au fost ale unui prieten.
‎Și noul tatuaj?
‎Nu-mi aduc aminte deloc ‎când mi l-am făcut.
‎Ți-am zis, a fost o noapte lungă.
‎Ai făcut-o, nu?
‎Ce tot spui?
‎Klaus, recunosc simptomele.
‎Ce simptome?
‎De ‎jet lag.
‎Mâncărimi pe tot corpul.
‎Durerea de cap de parcă ți-a băgat ‎cineva o cutie de vată în nas
‎până în creier.
‎Îmi povestești?
‎Prietenii tăi, când au dat buzna aici ‎și nu te-au găsit...
‎m-au răpit pe mine.
‎- Și tu le-ai furat servieta. ‎- Da.
‎Credeam că sunt bani ‎sau că o pot amaneta.
‎Apoi am deschis-o.
‎Și în ce loc ai ajuns?
‎Sau mai degrabă, în ce dată?
‎Ce contează?
‎Ce cont...
‎Cât ai fost plecat?
‎Aproape un an.
‎Un an?
‎Știi ce înseamnă asta?
‎Da, sunt cu 10 luni mai bătrân.
‎Klaus, nu e ceva de glumă.
‎Hazel și Cha-Cha vor face orice ‎ca să recupereze servieta.
‎- Unde e? ‎- Am distrus-o.
‎Ce dracu' te-a apucat?
‎De ce îți pasă?
‎De ce-mi pasă? Îmi trebuia, ‎dobitocule, să mă întorc.
‎Să o iau de la capăt.
‎Știi ce... ‎Unde te duci?
‎Interogatoriul a luat sfârșit...
‎pleacă.
‎Diego, trebuie să mă lași să rezolv eu.
‎Nu ai ce-ți trebuie...
‎Mereu ți-a plăcut ‎să-mi spui ce pot și ce nu pot să fac.
‎Măcar o dată, hai să facem cum zic eu.
‎Ce s-a întâmplat aici?
‎Arăți ca dracu'.
‎Mulțumesc. Unde te duci?
‎- Nu. ‎- Ce?
‎Nu te duc nicăieri.
‎- Haide, știi că nu știu să conduc. ‎- Nu-mi p...
‎Minunat! Îmi iau lucrurile. ‎Două minute.
‎BIBLIOTECA PUBLICĂ ARGYLE
‎PEABODY PRIMEȘTE ‎PREMIUL MÂNDRIE CIVICĂ
‎DL PEABODY ANIVERSEAZĂ 100 DE ANI
‎Sănătate!
‎Mulțumesc.
‎EXTRAORDINAR
‎NUNTA PEABODY/BENGFORT
‎ARTIZANI LOCALI SCOT LA LICITAȚIE ‎UNICATE PENTRU STRÂNGEREA DE FONDURI
‎L PEABODYY ‎STRADA MURILLO, 147
‎STRADA MURILLO, NUMĂRUL 147
‎Nu te-am mai văzut de mult.
‎Păi...
‎e aglomerat azi, nu-i așa?
‎Promoția de marți.
‎Cele cu cremă-s la jumătate de preț.
‎Dacă nu le vindem până la miezul nopții, ‎se fac tari ca un puc de hochei.
‎Deci...
‎cu ce te servesc? ‎Bună întrebare!
‎Cu glazură, simple și la obiect.
‎Cu ciocolată, aromate și senzuale.
‎Sau umplute cu gem, un mare avantaj, ‎dar și o ocazie de a fi dezamăgit.
‎Nu știu ce să fac.
‎Cred că stau aici și...
‎- ...mă mai gândesc. ‎- Ar fi bine...
‎să te hotărăști repede, ‎plec în pauza de prânz.
‎Aș putea să mănânc.
‎Te simți bine?
‎Mamă...
‎ce premieră!
‎Fratele meu, Klaus, tace.
‎Ultima oară când ai tăcut aveai 12 ani.
‎Coborai scările în pantofii lui Grace, ‎ai căzut și ți-ai rupt falca.
‎Cât timp ai purtat firele?
‎Opt săptămâni.
‎Opt săptămâni de vis.
‎Lasă-mă aici!
‎OFICIUL POȘTAL LAKESHORE
‎Sigur te simți bine?
‎BUN VENIT ‎VETERANII RĂZBOAIELOR DE PESTE GRANIȚĂ
‎Salut, Dave!
‎Pleacă, te rog!
‎Nu până nu vorbești cu mine.
‎E o amenințare?
‎Mă ameninți?
‎Băieți!
‎Barul e doar pentru veterani.
‎Eu sunt veteran.
‎Serios?
‎Unde ai luptat?
‎Nu e treaba ta.
‎Ai tupeu să vii aici, ‎să te dai drept unul dintre noi.
‎Am tot dreptul să fiu aici, ca și tine.
‎Dobitocule!
‎Calm, pușcașule marin!
‎Da? Fratele meu a băut puțin cam mult.
‎Hai s-o lăsăm moartă
‎și noi plecăm.
‎- Sigur. ‎- Mulțumesc.
‎- Klaus... ‎- După ce-și cere scuze.
‎Bine.
‎Îmi cer scuze.
‎El își cere scuze. Cu toții ne cerem.
‎Deci...
‎e totul în regulă?
‎Vreau să-l aud pe el spunând.
‎- Omule, încerc să... ‎- Nu, are dreptate, Diego.
‎Aș vrea să-mi cer scuze...
‎că tu...
‎idiotul satului, nu ești la locul tău!
‎E drăguț.
‎Da.
‎Prietenii mei trăiesc aici.
‎Sunt păsărar.
‎Ce-i asta, ceva cu droguri?
‎Nu.
‎Așa ne numim noi, ‎cei care urmărim păsările.
‎Acolo e...
‎o ciocănitoare cu burta roșie.
‎E cam timid cu doamnele.
‎Privește acolo!
‎Aia este...
‎o pitulice Jack Pine, ‎cunoscută și ca pitulicea...
‎Kirkland, foarte rară.
‎Deci tu doar...
‎stai aici...
‎și le privești? Nu tragi în ele?
‎Niciodată.
‎Doar că...
‎Îmi place cât de libere sunt, ‎cum trăiesc prezentul.
‎Când le e foame, mănâncă,
‎când sunt obosite, dorm, ‎iar când sunt excitate...
‎Secretul vieții, nu?
‎Simplitatea.
‎Noi complicăm totul.
‎Nu-i așa?
‎Obișnuiam să mă bucur de viață.
‎Acum doar muncesc.
‎În ultima vreme...
‎sunt pe pilot automat...
‎și sunt plecat 52 de săptămâni pe an, ‎fără să am o casă.
‎Cred că e atât de greu ‎să nu stai într-un loc
‎suficient de mult să te simți confortabil.
‎Mi-ar fi dor de patul meu.
‎Nici măcar nu am unul.
‎E trist.
‎Oricine ar trebui să aibă
‎un cuib unde să revină când e obosit.
‎Dar tu?
‎Bănuiesc că nu vrei să-ți petreci viața
‎vânzând gogoși oamenilor ca mine.
‎Am economisit puțin, ca să mă mut la țară.
‎Voi avea o grădină de legume
‎și poate-mi deschid propria patiserie
‎și voi experimenta cu gogoși vegetariene.
‎- E un plan bun. ‎- Da.
‎Dacă mai stau un an, ‎voi fi economisit suficient.
‎Ar fi bine...
‎să grăbești lucrurile puțin.
‎Serios?
‎De ce?
‎Viața e scurtă.
‎Viitorul nu e garantat.
‎Dacă vrei ceva în viață, ‎trebuie să acționezi.
‎Da.
‎GOGOȘĂRIA LUI GRIDDY
‎Vorbești mult. Știi asta?
‎Mamă, ce descoperire, Diego!
‎Totul e o glumă pentru tine, nu? ‎Încetează!
‎De ce îți otrăvești corpul ‎cu rahatul ăsta?
‎Fii atent!
‎Corpul meu e un templu.
‎- Prostiile tale sunt o slăbiciune. ‎- Frumos! Dar...
‎slăbiciunea te face să te simți așa bine!
‎- Ce te-a apucat? ‎- Nu mă lovi, idiotule!
‎Nu-mi spune că totul e în regulă ‎pentru că te-am văzut acolo.
‎- Plângeai ca un copil. ‎- Am pierdut pe cineva.
‎Am pierdut pe cineva.
‎Singura persoană pe care am iubit-o ‎mai mult decât pe mine însumi.
‎Noroc!
‎Ești mai norocos decât majoritatea.
‎Când pierzi pe cineva...
‎măcar poți...
‎să-l vezi când vrei.
‎Ăla e omul nostru.
‎Îl cunosc.
‎De unde ai putea ști...
‎El și tipa furioasă m-au torturat. ‎Abia am scăpat cu viață.
‎Trebuie să punem mâna pe el.
‎Cred că am aflat ceva, Delores.
‎Nu-i cine știe ce, dar promite.
‎Cu cine vorbești? Ce e asta?
‎E teoria probabilităților.
‎Probabilitatea ca ce?
‎Ca moartea cuiva să salveze lumea.
‎Am redus la patru oameni.
‎Spui că unul dintre aceștia patru ‎provoacă apocalipsa?
‎Nu, spun că moartea lor ar preveni-o.
‎Nu înțeleg.
‎Timpul e capricios. ‎Cele mai mici modificări
‎pot cauza rezultate esențial diferite ‎în linia temporală.
‎Efectul fluturelui.
‎Trebuie doar să găsesc oamenii ‎cu cea mai mare probabilitate
‎de a afecta linia temporală, ‎oriunde ar fi, și să-i ucid.
‎Milton Greene. Cine e, un terorist?
‎Cred că e grădinar.
‎Nu ești serios!
‎E o nebunie, Cinci.
‎De unde ai asta?
‎Din camera tatei.
‎O folosea să împuște rinoceri. ‎E asemănătoare cu pușca cu care lucram.
‎Stă bine pe umăr
‎și e fiabilă.
‎Nu poți... ‎tipul ăsta, Milton, e nevinovat.
‎E pură matematică.
‎Moartea lui poate salva ‎viețile a miliarde.
‎Dacă nu fac nimic, ‎oricum va muri în patru zile.
‎Apocalipsa nu iartă pe nimeni.
‎Noi nu procedăm așa.
‎„Noi” nu facem nimic. Eu fac.
‎Nu te pot lăsa să omori nevinovați. ‎Nu contează câți oameni salvezi.
‎Ești liber să mă oprești.
‎Nu pleci nicăieri!
‎Pune-o... jos!
‎Pune arma jos. ‎Azi nu ucizi pe nimeni.
‎Știu că e importantă pentru tine. ‎Nu mă provoca.
‎Alege, arma sau ea!
‎Tu decizi.
‎Pot să fac asta la nesfârșit.
‎Știu că ești un om bun, Cinci. ‎Altfel n-ai fi riscat totul
‎să vii să ne salvezi.
‎Dar nu mai ești singur.
‎Avem o cale.
‎Dar e aproape imposibil.
‎Imposibil ca ceea ce te-a adus înapoi?
‎Bună! ‎Bună!
‎Pot să intru?
‎Scuze, trebuie să repet.
‎Știu că nu-ți va plăcea ce vei auzi,
‎dar am căutat informații despre Leonard.
‎Ce?
‎De ce?
‎Sunt informații despre absolut orice.
‎Despre mine sunt kilometri...
‎Ești printre cei mai faimoși oameni ‎din lume!
‎Da, prost exemplu.
‎Ideea e că ar trebui să existe ‎ceva informații despre el.
‎Am găsit o fotografie ‎și numele în cartea de telefoane.
‎- E ca și cum nu există... ‎- Ești incredibilă!
‎Încerci să găsești mizerii ‎despre un tip care-mi place. De ce?
‎Am văzut suficienți ciudați ‎și hărțuitori. N-am încredere în el.
‎Adică în mine!
‎- Ce? Nu! ‎- Nu e vorba despre tine!
‎E prima oară când cineva ‎mă consideră deosebită.
‎Îmi fac griji pentru tine.
‎Nu ești mama!
‎Ai grijă de fiica ta!
‎Nu e corect.
‎Vreau să pleci!
‎Paturi simple în loc de duble? ‎Ce urmează, saltele pe podea?
‎Ce mai contează?
‎Mai stăm aici o noapte.
‎Ți-e ușor să vorbești.
‎Am căutat servieta ‎la toate casele de amanet din oraș.
‎Tu te-ai relaxat la bibliotecă.
‎Măcar am aflat ‎ceva folositor despre familie.
‎E ca un manual al familiei Hargreeves.
‎Sunt complet duși cu pluta.
‎Numărul Cinci poate călători în timp ‎fără servietă, dar nu prea bine.
‎Nerodul cel mare a locuit ‎pe Lună câțiva ani.
‎Drogatul poate să vorbească cu morții,
‎așa se explică cum știa ‎ieri de rusoaica moartă.
‎Idiotul cu mască poate arunca orice ‎cu traiectorie curbă, cuțite în general.
‎El trebuie să ne preocupe acum.
‎De ce?
‎E în parcare, ‎ascuns după camionul cu înghețată.
‎La fix!
‎Știi că nu te vei simți mai bine ‎dacă-i ucizi.
‎Da, dar când se va termina...
‎voi dormi ca un prunc.
‎Sunt sigur... ‎E de la hotel.
‎E de la Cinci.
‎Cum ne-a găsit?
‎A fost de-al nostru, ‎ne știe protocoalele.
‎Spune că are servieta ‎și vrea să ne întâlnim.
‎Haide, am întârziat.
‎Ce facem cu cei de afară? ‎N-avem nevoie de urmăritori.
‎Manila, 1902.
‎Hai să facem figura cu frapiera.
‎Stai în mașină!
‎Ce tot spui? Tipul m-a torturat.
‎Am un plan.
‎Care e planul, barosane?
‎Ți-am zis să stai în mașină.
‎Da, mi-ai mai zis și că dacă ling ‎o baterie de 9 V îmi crește păr pubian.
‎Dăm un atac!
‎O dată în viață,
‎trebuie să mă asculți, da?
‎Du-te înapoi în mașină!
‎Dacă nu ies în două minute, ‎probabil sunt mort.
‎Dacă se întâmplă așa, du-te după ajutor.
‎Da?
‎Bine.
‎Vezi?
‎Credeai că sunt idiot.
‎Încă mai cred asta.
‎- Ne scapă! ‎- Cu plăcere!
‎Treci în mașină!
‎- Ăsta era mărețul tău plan? ‎- Gura!
‎Cum te cheamă?
‎Vanya.
‎Mai tare, te rog.
‎Vanya Hargreeves.
‎Bine. ‎Ei bine...
‎STRADA MURILLO NUMĂRUL 147
‎Nu mi-a plăcut niciodată.
‎Ce?
‎Să ucid.
‎Eram bun la asta
‎și mă mândream.
‎Dar nu mi-a plăcut.
‎Toți anii ăia de singurătate...
‎Singurătatea poate juca feste minții.
‎Ai fost plecat mult timp.
‎Am stat patru ani pe Lună, ‎dar mi-a ajuns.
‎Singurătatea te doboară.
‎Crezi că vor cădea în plasă?
‎Știu sigur că sunt disperați.
‎E ca atunci când un polițist își pierde ‎arma. Dacă află Comisia,
‎au încurcat-o.
‎Ca să nu mai spun că rămân aici ‎până când o recuperează.
‎Ar trebui să o țin eu. ‎În caz că te atacă.
‎Bine, Luther, dar ai grijă.
‎Adică... eu mi-am trăit viața, dar...
‎tu ești tânăr, ai toată viața înainte.
‎Nu o irosi.
‎Hai că vin!
‎Dacă nu merge bine,
‎spune-i lui Delores că-mi pare rău.
‎Chiar e nevoie de măștile alea?
‎Unde e?
‎Așa vreți să facem?
‎Ne putem întoarce la mașină ‎și să terminăm.
‎N-ajungi până acolo.
‎Poate...
‎Dar ați aflat în incursiunea anterioară ‎că fratele meu
‎nu e un uriaș obișnuit.
‎Exact, ai trântit un candelabru pe el ‎și s-a ridicat.
‎Până să-l doborâți, ‎va face bucăți servieta voastră.
‎Și pe noi, nu? ‎Cum ne ajutăm reciproc?
‎Trebuie să vorbesc cu șefa voastră,
‎ca să discut cu ea.
‎Față în față. ‎Despre ce?
‎Nu te privește.
‎Nu-i spune despre servietă.
‎Mi se pare corect.
‎Acum ce facem?
‎Acum așteptăm.
‎El ce dracu' caută aici?
‎Mai repede!
‎E o capcană!
‎Mișto truc, nu?
‎Bună, Cinci!
‎Arăți bine...
‎având în vedere situația.
‎Îmi pare bine să te revăd.
‎Parcă ne-am întâlnit ieri.
‎Erai puțin mai în vârstă.
‎Felicitări...
‎pentru întinerire.
‎Foarte inteligent.
‎Ne-ai trimis pe o pistă falsă.
‎Mi-ar plăcea să-mi pot asuma meritul.
‎Am calculat greșit ‎dilatarea timpului și...
‎știi cum e. Am ajuns aici.
‎Îți dai seama ‎că eforturile tale sunt inutile.
‎Spune-mi ce vrei cu adevărat.
‎Vreau să oprești asta.
‎Înțelegi că e aproape imposibil, ‎chiar și pentru mine.
‎Ce e scris să fie, e scris să fie.
‎Ăsta e motivul existenței noastre.
‎Ce zici de supraviețuire, ca motiv?
‎Voi fi înlocuită.
‎Sunt doar...
‎o mică rotiță în mașinărie.
‎Fantezia asta a ta...
‎de a-ți aduna familia ‎ca să oprești Apocalipsa.
‎E doar atât...
‎o fantezie.
‎Trebuie să recunosc
‎că suntem cu toții impresionați ‎de inițiativa ta,
‎de ambiția ta, e ceva...
‎deosebit.
‎De asta vreau să-ți ofer
‎un nou post în Comisie...
‎în conducere.
‎Ce?
‎Vino din nou la noi.
‎Acolo e locul tău.
‎N-a mers prea bine ultima dată.
‎Nu vei mai fi la divizia de corecții.
‎Mă refer...
‎la biroul...
‎central.
‎Vei avea cea mai bună asigurare ‎socială și de sănătate
‎și nu vei mai călători tot timpul.
‎Ești un profesionist de elită...
‎în pantaloni de băiețel.
‎Avem tehnologia...
‎să inversăm procesul. Adică...
‎nu cred că ești fericit... așa.
‎Nu caut fericirea.
‎Cu toții căutăm asta. ‎Putem face asta.
‎Te putem face să fii...
‎ca înainte.
‎Și familia mea?
‎Ce e cu ea?
‎Vreau să supraviețuiască.
‎Toți?
‎Da, toți.
‎Păi...
‎voi vedea ce putem face.
‎Ne-am înțeles?
‎Încă o chestie.
‎Cinci? ‎Cinci!
‎Veniți să o luați! ‎Stai!
‎Mă dor picioarele.
‎Ce dracu' căutați aici?
‎La dracu'!
‎Luther, pornește!
‎Haide!
‎La dracu'!
‎Bună! Cum a fost?
‎- Sincer? ‎- Da.
‎A fost minunat.
‎N-am mai cântat fără să fi luat ‎medicamente și eram agitată.
‎Dar, nu știu, eram parcă...
‎purtată...
‎de o forță invizibilă.
‎- Ca o experiență extrasenzorială. ‎- Da.
‎Era ca și cum...
‎simțeam totul mai deplin,
‎mai profund.
‎Și-am reușit.
‎Ce?
‎- Sunt prim-solistă! ‎- Ai reușit?
‎Doamne, felicitări!
‎Mă bucur pentru tine!
‎După toate prin câte am trecut.
‎Meritai asta.
‎Nimeni n-a mai crezut în mine așa.
‎Vanya.
‎E momentul tău.
‎Cum te simți? ‎Bine.
‎Mai ții minte ce s-a întâmplat?
‎Da.
‎Înțelegi că nu trebuie să afle copiii?
‎Da.