‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎VALEA A SHAU, VIETNAM. 1968
‎La naiba!
‎Suntem atacați!
‎Nu mai e timp, doamnelor. ‎Suntem atacați de vietnamezi!
‎Ai nămol în urechi, băiete? ‎Echipează-te!
‎Nu sunt...
‎Războiul nu te așteaptă! ‎Chaz, echipează-l de acțiune!
‎Dă-i niște pantaloni! Haide! ‎Crezi că am timp de pierdut? ‎Dă-i o armă!
‎Nu te holba la mine, ‎pune pantalonii pe tine!
‎Abia ai sosit?
‎Da.
‎Da, e o nebunie. Știu.
‎Te vei adapta.
‎Eu sunt Dave.
‎Klaus.
‎Ocupat.
‎Bine că ești treaz.
‎Trebuie să vorbim.
‎Cu toții, deci vino în sufragerie.
‎Acum?
‎Pare o petrecere marfă, ‎dar programul meu e super plin.
‎Nu avem timp. ‎Lumea se sfârșește în trei zile.
‎Trei zile?
‎Așa a zis Cinci.
‎Dacă stau să mă gândesc, ‎ticălosul zicea ceva de apocalipsă.
‎N-a zis însă cât de repede va avea loc.
‎Putem avea încredere în el? ‎Nu știu dacă ați văzut,
‎dar Cinci e puțin...
‎Micul nostru psihopat.
‎A fost convingător.
‎Dacă n-ar fi încercat ‎să oprească apocalipsa,
‎nu l-ar fi urmărit ăia doi.
‎- De asta îl urmăresc? ‎- Da.
‎Ce a văzut Cinci?
‎Se pare că toți am luptat ‎împotriva celui responsabil.
‎Iată planul. ‎Căutăm prin cercetările tatei...
‎- Stai puțin! ‎- Stai așa!
‎Ce s-a întâmplat prima dată?
‎Da. Ce ne ascunzi?
‎Hai, barosane, scuipă tot!
‎Murim cu toții.
‎Poftim?
‎Am zis că murim.
‎Nu spune nimic.
‎Ce? Ciupește-mă, cred că visez.
‎Calmează-te, Hazel! Nu mai e decât o zi.
‎Ce ușurare, mă temeam ‎că e prea frumos ca să fie adevărat.
‎Devine și mai rău.
‎„Contractul de asasinare a lui Cinci ‎e încheiat. Așteptați noi instrucțiuni.”
‎Evident, Numărul Cinci s-a înțeles ‎cu Comisia.
‎Crezi că-l lasă pe răhățelul ăla ‎să scape atât de ușor?
‎Nu are sens.
‎Sigur că are. E o legendă.
‎Și noi ce suntem? Niște nimicuri??
‎- Albine lucrătoare. ‎- Atunci, hai la treabă!
‎Trebuie să câștigăm ‎următoarea misiune de pe tub.
‎Să le arătăm celor de la sediu ‎că încă mai putem.
‎Ce?
‎Asta e problema ta! Următorul tub, ‎următoarea misiune, următorul...
‎Exact, dar nu va mai urma nimic ‎dacă nu găsim servieta.
‎- Am încheiat! ‎- Cum zici tu.
‎- Cum zici tu.
‎Am nevoie de zahăr. Mă duc la automat.
‎Bine. ‎Bine.
‎„Execută-l pe Hazel.”
‎Trebuie să admit, Numărul Cinci,
‎că de când sunt aici, ‎n-am mai întâlnit pe cineva
‎ca tine.
‎Hazel și Cha-Cha sunt talentați, dar...
‎nu văd imaginea de ansamblu.
‎Ardoarea ta
‎și spiritul tău întreprinzător ‎îmi aduc aminte mult de mine,
‎dacă...
‎îmi permiți să fiu îngâmfată.
‎Dacă te descurci bine aici...
‎poți să-mi fii un demn urmaș, Cinci.
‎Aș vrea să discut logistica ‎siguranței familiei mele
‎cât mai curând posibil.
‎Precum și înlocuirea corpului meu.
‎Câtă îndrăzneală!
‎E reconfortant...
‎recunosc.
‎Mai încet, Cinci. Toate la timpul lor.
‎De fapt, acum că ești de acord ‎să lucrezi pentru noi,
‎avem tot timpul din lume.
‎Comisia lucrează pentru a susține ‎echilibrul delicat
‎între linia temporală a evenimentelor
‎și liberul arbitru al omenirii.
‎Servieta nu mai face parte din echipament, ‎Cinci, scoate-ți-o din minte.
‎Acum ești în conducere.
‎Ești unul dintre noi.
‎Toți oamenii de aici sunt manageri de caz,
‎fiecare e responsabil ‎pentru un eveniment important.
‎Sunt atât de mulți!
‎Impresionant, nu?
‎Să faci parte din ceva...
‎așa grandios.
‎Vino!
‎Când cineva alege calea greșită
‎și linia temporală se schimbă, ‎Comisia primește un raport
‎de la agenții de pe teren.
‎Aceste rapoarte sunt sortate ‎și atribuite unui manager de caz.
‎Ei stabilesc dacă cineva trebuie să fie...
‎eliminat din ecuație, ca să fim siguri ‎că evenimentul are loc cum trebuie.
‎În funcție de asta, ‎managerul de caz trimite instrucțiunile
‎printr-un tub pneumatic...
‎către asasinii temporali, ‎cum erai și tu, Numărul Cinci.
‎Ai vreo întrebare?
‎Da.
‎Cine era managerul meu de caz?
‎Te referi la Apocalipsă.
‎Cinci, ea e Dot.
‎Dot e responsabilă cu toate evenimentele ‎referitoare la Apocalipsă.
‎Dot a semnalizat prima ‎apariția ta din 2019.
‎Fără resentimente.
‎Ne-ai dat bătăi de cap.
‎Ai păcălit doi dintre cei mai buni ‎asasini temporali ai noștri.
‎Dacă asta nu arată calități de lider...
‎nici nu mai știu.
‎Eu bănuiesc...
‎că îți plac provocările, Cinci.
‎De asta primul caz pe care ți l-am dat ‎a fost deosebit de complex.
‎Păcat că Joseph Spah s-a hotărât ‎să nu saboteze rezervorul de combustibil,
‎ar fi fost mult mai ușor.
‎Oricum...
‎dacă ai întrebări,
‎sunt pe aici.
‎De ce fac asta?
‎Pentru că e important.
‎Parcă...
‎de fiecare dată când îi văd, ‎mă simt în inferioritate.
‎Acum e diferit. Mă ai pe mine.
‎Suntem ca Sonny și Cher,
‎ca untul de arahide și gemul.
‎Vanya, faptul că ești prim-solistă
‎e o realizare imensă. Ai reușit singură.
‎E bine să-i inviți la concert.
‎Trebuie să vadă cât de talentată ești, nu?
‎Bine, Sonny.
‎La treabă!
‎Menajera și-a luat liber?
‎Îi spuneam „mamă” când eram copii.
‎Unde sunt toți?
‎Tu cum de nu ești în astea?
‎Academia Umbrela era importantă, ‎eu nu eram membru, deci...
‎Mamă!
‎Leonard.
‎Leonard, vino!
‎Trebuie să ne lămurim.
‎Suntem doar noi?
‎În casă?
‎Adică, toată planeta?
‎În afara casei?
‎- Au murit toți. ‎- Bună!
‎Ce se întâmplă?
‎O problemă de familie.
‎Problemă de familie.
‎Nu v-ați obosit să mă chemați.
‎Nu e așa. Noi...
‎- Nu vreau să vă întrerup. ‎- Vanya, stai!
‎- Te pun la curent când suntem singure. ‎- Nu te obosi!
‎Nici eu nu mă voi obosi.
‎Vanya, nu e corect.
‎Corect?
‎Nu-i nimic corect în a-ți fi soră.
‎Eu am fost exclusă din absolut orice ‎de când mă știu.
‎Credeam că e vina tatei, dar el e mort.
‎De fapt, voi sunteți ticăloșii.
‎Vanya, stai! Mi-am uitat geaca.
‎Nu pot să mă mai întorc acolo. ‎Bine, te prind din urmă.
‎- Mă duc după Vanya să îi explic. ‎- Nu mai e timp.
‎Trebuie să aflăm ce cauzează Apocalipsa.
‎Sunt multe posibilități.
‎Război nuclear, asteroizi...
‎Mă gândesc că are legătură cu Luna. Nu?
‎Tata m-a trimis acolo cu un motiv.
‎Îi transmiteam zilnic rapoarte ‎și eșantioane de pe teren.
‎Trebuie să ne uităm prin cercetările lui.
‎Stai puțin! Prima oară ‎am murit luptându-ne cu chestia asta.
‎Mai ții minte?
‎Surprinzător, Klaus are dreptate.
‎Ce ne ajută să câștigăm acum?
‎Cinci.
‎Data trecută nu era cu noi.
‎Nu eram împreună.
‎De data asta Academia Umbrela ‎e în echipă completă.
‎Asta ne trebuie.
‎Unde e Cinci?
‎Avea un plan, să schimbe linia temporală.
‎Se întoarce în curând.
‎Mă duc după Hazel și Cha-Cha.
‎Acum?
‎Da. Au trecut trei zile ‎și se împuținează șansele.
‎Diego, stai!
‎Știu că vrei ‎să-ți răzbuni prietena, dar...
‎Nu era o simplă prietenă, Luther!
‎Dacă tot voi muri, înainte vreau ‎să-i omor pe nenorociții ăia.
‎Nu arăți prea bine.
‎De ce spui asta? Mă simt minunat.
‎Nu trebuie să faci singur asta.
‎- Știu cât de important e pentru tine. ‎- Nu te mai băga!
‎Klaus?
‎Da! Scuze.
‎Ce faci? Și tu abandonezi lumea?
‎Da, cam așa. Da.
‎Deci așa faci.
‎Nu te deranjează că murim în trei zile?
‎Nu pot să cred!
‎Am rămas doar noi.
‎Nu face și tu asta!
‎Trebuie să zbor la Los Angeles.
‎Dacă se întâmplă asta, trebuie să fiu ‎cu fiica mea, la naiba cu custodia.
‎Și tu ai zis.
‎Avem nevoie de toată puterea Academiei
‎ca să avem vreo șansă.
‎Îmi pare rău, Luther.
‎Ce proastă am fost că m-am dus acolo!
‎Îmi pare rău, nu trebuia să te forțez.
‎Nu, e vina mea.
‎Voiam ca ei să fie mândri de mine, ‎măcar o dată!
‎Cum de m-am gândit ‎că sunt demnă de atenția lor?
‎Nimic nu e suficient de important ‎comparat cu rahaturile lor
‎importante despre lume.
‎- Vanya! ‎- Ce e?
‎Ce dracu' se întâmplă?
‎Tu!
‎Termină!
‎E o nebunie.
‎Așa erau înainte.
‎E o coincidență.
‎Leonard, e imposibil.
‎Hai!
‎Locuința mea e aproape.
‎La dracu'!
‎Salut!
‎Te deranjează?
‎Sigur, ți-o leg eu. Dacă mă legi după.
‎Ce?
‎Ultima oară când am fost treaz, ‎m-am distrat de minune
‎când m-au legat nenorociții ăia la motel.
‎Mamă! Ce dement sucit ești!
‎De ce? Tu ziceai mereu să îmi revin, ‎să nu mă mai droghez.
‎- Sunt alte modalități mai bune. ‎- Nu pentru mine.
‎Trebuie să mă lași fără alte opțiuni.
‎Bine.
‎- Mulțumesc. ‎- Mă ajuți?
‎Da. ‎Bine.
‎DL CINCI
‎Salut, Cinci!
‎Cum merge?
‎Am nevoie de liniște ‎ca să finalizez misiunea.
‎Bine.
‎Noi ne ducem la masă
‎și ne întrebam...
‎dacă tu faci ceva.
‎La revedere!
‎Mă tem că nu asta e procedura.
‎Cinci.
‎Ea e Gloria.
‎Gloria e cel mai important ‎angrenaj din mașinăria noastră.
‎Gloria,
‎el e Numărul Cinci.
‎Ia uite!
‎Ești un micuț letal.
‎Mă bucur că am încheiat ‎contractul pus pe viața ta.
‎Mă tem că reputația ți-a luat-o înainte.
‎Și se pare că ți-o consolidezi.
‎ASASINAȚI-L PE KARL WEBER.
‎Karl Weber.
‎Spune-mi,
‎de ce nefericitul Karl?
‎Karl Weber e măcelarul ‎de unde căpitanul Erns A. Lehmann
‎își ia săptămânal friptura.
‎Dacă Karl moare, măcelăria va fi moștenită ‎de fiul lui, Otto, care...
‎nu se spală pe mâini, ‎ceea ce e dezgustător.
‎El îi dă căpitanului carnea de vită.
‎Și toxiinfecția alimentară.
‎Din cauza asta întârzie la serviciu.
‎Ceea ce întârzie decolarea.
‎Ca să recupereze timpul pierdut,
‎Hindenburg zboară ‎printr-un front atmosferic
‎puternic încărcat electric ‎și cu umiditate ridicată.
‎Electricitatea statică face dirijabilul ‎să fie ca o cutie de chibrituri.
‎Mici scântei la motor...
‎Și uite așa, vom avea...
‎Sunt sigură că ați auzit ‎că dl Cinci e la fel de priceput
‎cu penița cum era și cu sabia.
‎Sper ca efortul lui să vă inspire
‎pe voi toți.
‎Herb.
‎De când de ocupi de Lusitania?
‎Păi, să vedem...
‎Pardon?
‎- Când am început... ‎- Pardon? Nu te aud.
‎Tot nu te aud.
‎Gene, hai să discutăm înainte de masă.
‎Gutenberg nu e hotărât ‎în privința tiparniței.
‎APOCALIPSA
‎La dracu'!
‎Cum te descurci în prima zi?
‎Nu se putea mai bine.
‎Mă bucur să aud asta.
‎Mi-am ars plicile transversale.
‎Ți le-ai ars vreodată?
‎Plicile transversale?
‎Pliurile de pe palatul dur care ajută ‎la trecerea alimentelor în esofag.
‎Două zile țin dietă lichidă, ‎de aceea fac maraton de urinat.
‎Se strică ceva ‎și nimic nu mai merge cum trebuie.
‎Știi, considerăm importantă
‎integritatea la birou.
‎Încrederea e esențială,
‎dar se construiește în timp.
‎În cazul unei scurgeri de informații,
‎Comisia va acționa dur și fără milă.
‎Și cu eficiență, pe care tu, ‎dintre toți oamenii, sigur o apreciezi.
‎Mi-e foame.
‎Tu ai mâncat?
‎Nu încă.
‎Minunat. Vrei să mâncăm la mine în birou?
‎Poți mânca mâncare solidă, ‎iar eu voi trăi indirect,
‎prin tine.
‎Sună minunat.
‎Servieta e aici?
‎Așa a zis Comisia.
‎Bine.
‎Suntem la dracu-n praznic.
‎Ce faci?
‎Îmi leg șiretul.
‎Pot să-ți pun o întrebare năzdrăvană?
‎Sigur.
‎Ar fi așa de rău
‎dacă nu găsim servieta?
‎Da.
‎Știi ce pățesc cei care încalcă regulile.
‎Ne vor vâna ca pe niște câini. ‎Ce te-a apucat?
‎M-am săturat să mi se spună ‎unde să mă duc, ce să fac.
‎N-ar fi frumos să ucidem pe cine vrem,
‎nu pe cine ne spune Comisia?
‎Hai să lăsăm prostia de servietă.
‎De ce să nu rămânem aici?
‎Dacă nu cumva ai uitat, ‎„aici” nu va mai exista în câteva zile.
‎Poate ajutăm să prevenim asta.
‎- Ce să prevenim? ‎- Știi tu.
‎E imposibil.
‎- De ce? Numărul Cinci s-a întors. ‎- Și a dat greș.
‎E înapoi în Comisie.
‎Nu există scăpare, Hazel.
‎Singura șansă e să facem ce spun ei.
‎Într-un fel sau altul,
‎îți fac felul.
‎MOTELUL FORTUNE SMILES
‎Casă, dulce casă.
‎Da.
‎- Ți-e foame? ‎- Aș mânca.
‎De ce nu te odihnești?
‎Aduc eu ceva de mâncat.
‎De la restaurantul chinezesc, ‎Samurai Gardens.
‎Pui Kung pao, foarte picant.
‎Da, sună excelent.
‎Mulțumesc.
‎Minunat.
‎Vin într-o clipită.
‎Dă-mi cheile.
‎E totul în regulă, conașule Luther?
‎Unde sunt?
‎Cutiile, rapoartele, eșantioanele?
‎Toată corespondența de pe Lună?
‎Nu sunt sigur...
‎- Tatăl tău era foarte discret. ‎- Încetează, Pogo!
‎Știi tot ce făcea tata.
‎Ce?
‎Inteligent bătrânul!
‎CĂTRE: TATA, DE LA: LUTHER ‎ZIUA 125 - ZIUA 150
‎Nici măcar nu le-a citit.
‎De ce?
‎Tatăl tău avea multe calități.
‎Dar nu era direct.
‎După accidentul tău,
‎a vrut să ai un scop, conașule Luther.
‎Credea că asta era singura cale.
‎Și m-a trimis pe Lună patru ani?
‎N-am fost suficient de bun ca Numărul Unu.
‎De asta?
‎Nu eram suficient de bun?
‎Și m-a îndepărtat?
‎- Nu, nu de asta... ‎- Pogo,
‎lasă-mă singur!
‎- Conașule... ‎- Acum, te rog!
‎Ieși afară!
‎Am pregătit...
‎un festin.
‎De unde ai luat astea?
‎Metodele mele trebuie ‎să rămână misterioase.
‎Nu ești singura care are secrete.
‎Pentru orice eventualitate.
‎Și...
‎încă ceva.
‎E... pentru tine.
‎Îți...
‎Îți place?
‎Nu mi-l voi da jos niciodată.
‎Era să uit. Am mai adus ceva.
‎Luther Hargreaves,
‎dansezi cu mine?
‎Numărul Unu?
‎Numărul Trei!
‎Comportamentul ăsta e inacceptabil!
‎Știți că jocurile și distracția ‎sunt permise doar sâmbăta
‎între 12:00 și 12:30.
‎- Noi doar... ‎- Nu mai urcați aici niciodată!
‎Ați înțeles?
‎Niciodată!
‎Urăsc camera asta.
‎Pe mine m-a satisfăcut suficient.
‎Am cules tot ce era de valoare ‎după ce tata a dat colțul.
‎Așa, și mai strâns.
‎Bine.
‎Dacă ți se scoală...
‎am plecat.
‎Vine sfârșitul lumii și, brusc, ‎tu vrei să nu te mai droghezi.
‎Nu mă înțelege greșit,
‎e bine ce faci.
‎Dar ar trebui ‎să iei toate drogurile din lume.
‎Mi-a trecut prin minte.
‎Dar vreau să fac ceva, iar chestia asta
‎nu merge decât când sunt treaz.
‎Așa îi invoci pe morți?
‎Cum o chema?
‎Îl chema Dave.
‎Am fost amândoi în armată, ‎în Valea A Shau,
‎pe Muntele Bestiei Ghemuite.
‎Trebuie să fi fost o persoană deosebită...
‎ca să-ți tolereze ciudățeniile.
‎Da.
‎Da, era...
‎Era amabil și puternic și vulnerabil...
‎și frumos.
‎Frumos. Iar eu eram...
‎suficient de prost să-l urmez ‎până la linia frontului.
‎- Ai luptat și tu acolo? ‎- Da.
‎Cum de te-au lăsat?
‎Să mă lase? ‎Mureau soldații pe capete acolo.
‎Inclusiv el.
‎Uită-te la noi!
‎Ne purtăm ca frații ‎înainte de sfârșitul lumii.
‎Da, măcar atât să facem.
‎Toți pe care i-am plăcut sunt morți.
‎Da.
‎Polițista.
‎Da.
‎Și mama.
‎Le-am dezamăgit pe amândouă.
‎Am ajuns aici.
‎Singur cu tine.
‎Rahat.
‎Ce e?
‎Trebuie să fac pipi.
‎Mulțumesc, după cum vedeți, ‎avarii misterioase la multiple vehicule
‎și stâlpi de iluminat au apărut ‎mai devreme în centru.
‎Autoritățile suspectează un șofer beat.
‎Diseară vă vom prezenta toate detaliile.
‎Mulțumesc.
‎Te simți bine?
‎Da. ‎Bine.
‎Uite ce e...
‎știu că ești copleșită acum.
‎De ideea că ai avut mereu puteri latente.
‎Ce, să îndoi stâlpii de iluminat?
‎Starea ta de spirit a schimbat lucrurile.
‎Ploaia s-a oprit. Am văzut.
‎Nu eu am făcut asta. ‎Scuze că te dezamăgesc.
‎N-ai putea să mă dezamăgești ‎nici dacă ai vrea.
‎Dar dacă ai făcut asta, ‎dacă tu ai făcut-o,
‎e minunat.
‎E puternic.
‎Dacă ar fi adevărat, ‎tot ce știu despre mine ar fi diferit.
‎Tot ce mi s-a spus.
‎Crezi că poate tatăl tău știa?
‎În niciun caz!
‎Dacă aș fi fost specială, ‎aș fi fost în Academia Umbrela.
‎Îmi pare rău ‎că ai rămas pe cap cu cea normală.
‎Nu te-aș descrie ca fiind „normală”.
‎Lămurim noi situația,
‎ca o echipă.
‎Viața mea e atât de ciudată.
‎Îmi place ciudățenia.
‎Sigur.
‎Așa a stabilit Phil ‎că arhiducele trebuie să moară.
‎Vrei și desert?
‎Am mâncat un Twinkie stricat ‎în Apocalipsă. Mi s-a tăiat de desert.
‎Te rog... ‎fă-mi pe plac!
‎Ce gust are?
‎Ca anii '50?
‎Exact!
‎Divizia noastră strălucită ‎de metafizică a născocit
‎un mod de a distila un întreg deceniu ‎într-o bomboană.
‎Asta e inspirată...
‎de Fudge Mutt,
‎ciocolata preferată a Americii în 1955.
‎Remarcabil.
‎Te vei bucura să afli că e chiar divizia
‎care-ți face acum noul corp.
‎Că veni vorba... Am ceva pentru tine.
‎Carla?
‎Da?
‎Îmi aduci cutia, te rog?
‎Sigur.
‎Deschide-o!
‎Haina îl face pe om, Cinci.
‎Nu-ți va sta bine când o vei putea purta?
‎Foarte curând, te asigur.
‎Îți creează corpul în timp ce vorbim.
‎Mulțumesc.
‎E un cadou deosebit.
‎Ăla e aruncătorul de flăcări chinezesc?
‎Ce ochi!
‎Războiul.
‎Un concept atât de fascinant.
‎Un remediu temporar ‎pentru un defect uman permanent.
‎Evident, e mai ușor de văzut ‎de la 10.000 de metri.
‎Aici sunt unele dintre suvenirurile ‎luate în călătoriile mele.
‎Grenade M26 din Războiul din Vietnam.
‎Și ăsta,
‎poate cel mai deosebit.
‎Pistolul meu Walther. ‎Pistolul folosit de Hitler
‎să se sinucidă.
‎N-ar trebui să luăm ‎lucrurile astea, dar...
‎nu îi mai era de folos.
‎Ia-l în mână...
‎să vezi ce echilibrat e.
‎Am niște idei ‎pe care vreau să le discutăm.
‎Unele sugestii de îmbunătățire ‎a protocolului Comisiei.
‎Deja agiți lucrurile.
‎Admir asta.
‎Haide...
‎spune!
‎Gloria.
‎Operatorul tuburilor.
‎N-ar fi mai simplu dacă managerii de caz ‎ar trimite singuri mesajele?
‎Îmi place ideea.
‎Chiar îmi place.
‎Dar tuturor le place de Gloria. ‎S-ar plânge încontinuu.
‎E în familia Comisiei de ani buni și...
‎e aproape de pensionare.
‎Scuze de întrerupere. ‎Putem discuta între patru ochi?
‎Evident.
‎Mă cheamă datoria.
‎Continuăm discuția mai târziu, Cinci.
‎Sigur. Se poate?
‎Te rog!
‎APOCALIPSA
‎Bună! ‎Deci...
‎n-am găsit niciun zbor în seara asta ‎și nu știu ce să fac.
‎Nu pot să stau aici.
‎Mă duc la aeroport și aștept.
‎Voiam să-mi iau rămas-bun.
‎Luther.
‎Am găsit cercetările tatei ‎de la misiunea mea de pe Lună.
‎Fiecare pachet era încă sigilat.
‎De ce n-ar...
‎Nu le-a deschis pentru că nu i-a păsat ‎de ce făceam eu acolo.
‎Patru ani din viață.
‎O minciună.
‎Ce nemernic!
‎Nu sunt persoana potrivită ‎să opresc Apocalipsa, Allison.
‎Luther, nu spune asta.
‎Lumea are nevoie de un lider ‎și eu nu sunt unul. Nu sunt.
‎Tata știa și acum știu și eu. ‎Sunt terminat.
‎Pot să-ți arăt ceva?
‎Ce?
‎Vino cu mine.
‎Ai ceva mai bun de făcut?
‎Nu pot să cred că e tot aici.
‎Nici eu.
‎Nu pot să cred că nu l-a dărâmat ‎după ce ne-a prins aici.
‎Ce facem aici?
‎Terminăm festinul.
‎Nu mai suntem copii.
‎Poți să-ți oprești măcar o secundă ‎creierul ăla cinic?
‎Poate că e ultima oară când noi...
‎Mamă!
‎Astea sunt...
‎Da, identice.
‎Noroc.
‎- Îmi pare atât de rău! ‎- Mie îmi pare.
‎Nu, rahat!
‎Doamne! ‎Da.
‎Nu mai suntem copii.
‎A rezistat mai bine decât băuturile, nu?
‎Ai zis că nu ți-l vei da jos.
‎Da. Dar l-am dat jos.
‎Știi...
‎Acum că tata nu e aici să ne prindă, ‎putem merge oriunde,
‎în casă, în curte...
‎În lumea reală.
‎Ai dreptate.
‎Vrei să plecăm de aici?
‎Da, te-aș putea strecura.
‎Haide!
‎Hopa! ‎Doamne!
‎Doamne, bine.
‎EXECUTĂ-L PE HAZEL ‎PENTRU EXTRAGERE IMEDIATĂ
‎M-am săturat să mi se spună ‎unde să mă duc, ce să fac.
‎Hai să lăsăm prostia de servietă. ‎De ce să nu rămânem aici?
‎Cele cu gem vor fi gata în cinci minute.
‎Vă spun eu când sunt gata.
‎Nemernicul!
‎Nu, cred că a fost o idee proastă.
‎Nu...
‎Îmi trebuia o ultimă doză, doar atât, ‎să-mi fie mai ușor la început.
‎- Nu. ‎- Mă întorc imediat.
‎Nu cred.
‎Nu așa funcționează.
‎Nu. Stai jos!
‎Diego, ascultă-mă! Ascultă-mă!
‎Ascultă-mă!
‎Stai jos!
‎Jos!
‎Stai jos!
‎La naiba, Diego!
‎- Oprește-te! ‎- Nu.
‎- Încetează! ‎- Nu.
‎Ascultă-mă!
‎Ți-o pot invoca aici.
‎- Patch! ‎- Încetează!
‎Nu-i spune numele așa, da?
‎Lasă-mă să plec.
‎Nu poți invoca pe nimeni ‎dacă nu ești treaz.
‎Te rog.
‎Nu vreau să o văd
‎până când nu-i pot spune ‎că i-am îngropat pe ucigașii ei.
‎Te rog.
‎Diego, te rog.
‎Asta e pentru data viitoare.
‎Vomită, fă pipi, tot ce ai nevoie. ‎Multifuncțională, da?
‎Diego.
‎Diego, te rog, întoarce-te! Idiotule!
‎Încărcat, inamicul e terminat!
‎Iisuse, a fost aproape, nu, Dave?
‎Dave?
‎Medic!
‎Dave, privește-mă, da?
‎Medic!
‎Privește-mă!
‎E bine.
‎Stai cu mine, Dave.
‎Nu!
‎La naiba, să vină un medic!
‎Mamă?
‎Bună, Diego, dragule!
‎Cum...
‎de te plimbi pe aici?
‎Pun un picior în fața celuilalt.
‎De ce? Tu cum faci?
‎Mamă, eu...
‎Care-i ultimul lucru ‎pe care ți-l amintești?
‎Să vedem...
‎Era 21 martie. Soarele a apus la 19:33.
‎Luna era în urcare.
‎La cină aveam găină Cornish, ‎orez sălbatic și morcovi.
‎Mamă, asta a fost acum o săptămână.
‎Mai ții minte și altceva?
‎Nu.
‎Probabil e ciudat.
‎Mă întreb cum e vremea azi.
‎Ar fi frumos să mergem în parc.
‎Tata nu te lăsa să ieși de aici. ‎Tatăl tău nu mai e aici.
‎Poți să faci ce vrei, mamă.
‎Așa mai merge. Vezi?
‎Ăsta e tipul pe care-l știu.
‎Ce? Unul care a mâncat zece hotdogi?
‎Nu, unul care nu are nevoie ‎de o misiune ca să existe.
‎O parte din mine își dorește...
‎să spună tuturor de aici ‎să se bucure cât mai pot.
‎O parte din mine își dorește ‎să nu fi știut.
‎Îmi pare rău.
‎Nu, doar că...
‎încep să te bântuie ‎toate îndoielile, înțelegi?
‎Mă întreb cum ar fi fost ‎lucrurile dacă nu plecam.
‎Mă întreb cum ar fi fost dacă plecam.
‎Nu-mi vine să cred cât timp am pierdut ‎crezându-l pe tata,
‎crezând că pot salva lumea.
‎Nu ne putem întoarce.
‎În ciuda a tot, eu...
‎îi sunt recunoscătoare.
‎Fără el nu ne-am fi întâlnit.
‎Cred că ești singurul ‎care mă cunoaște cu adevărat
‎și tot mă place.
‎Trebuie să ajung la aeroport, ‎ca să ajung la Claire.
‎La revedere, Luther.
‎- Allison, stai! ‎- Luther, nu pot, avionul...
‎Allison Hargreeves...
‎dansezi cu mine?
‎Ești cel mai drăguț și mai bun om ‎pe care-l cunosc.
‎Dacă nu e evident,
‎i-am comparat pe toți bărbații întâlniți ‎cu tine.
‎Trebuia să facem asta de mult.
‎Sunt idiot.
‎Nu ești.
‎Dacă plecăm acum, prindem zborul.
‎Noi?
‎Gloria, Supraveghetoarea știe ‎că Cinci pune ceva la cale.
‎Trimite imediat asta ‎lui Hazel și lui Cha-Cha.
‎- Imediat. ‎- Bine.
‎Cine sunt?
‎MODIFICARE MISIUNE: ‎PROTEJAȚI-L PE HAROLD JENKINS.
‎CĂTRE: CHA-CHA, EXECUTĂ-L PE HAZEL ‎PENTRU EXTRAGERE IMEDIATĂ.
‎CĂTRE: HAZEL, EXECUT-O PE CHA-CHA ‎PENTRU EXTRAGERE IMEDIATĂ.
‎Știi că nu așa procedăm aici.
‎Unde e Gloria?
‎Nu știu. N-am văzut-o pe nicăieri.
‎Ești o imensă dezamăgire.
‎Nu poți schimba viitorul, Cinci.
‎Mi se pare
‎cu adevărat ciudat că tu
‎nu poți renunța la fantezia asta.
‎Ești un om pragmatic.
‎Locul tău e aici, cu noi.
‎Din cauza ta, locul meu nu mai e nicăieri.
‎- M-ai transformat într-un ucigaș. ‎- Așa ai fost întotdeauna.
‎Eu doar ți-am arătat direcția.
‎Tata a greșit să te țină ‎încuiată toți anii ăștia.
‎Ar fi trebuit să zic ceva.
‎Cu toții ar fi trebuit.
‎Mai trebuie spus ceva, Diego.
‎Pogo și cu mine...
‎am mințit.
‎V-am mințit pe toți.
‎Paza!
‎Paza în camera tuburilor!
‎- Voi pune astea în uscător. ‎- Bine.
‎NUMĂRUL ȘAPTE
‎...ESTE NELIMITATĂ, INCONTROLABILĂ ‎ȘI PERICULOASĂ
‎...TREBUIE SĂ RĂMÂNĂ SECRET.
‎MEDICAȚIE DE ALTERARE A STĂRILOR ‎PENTRU A O MENȚINE SEDATĂ.
‎Breșă de securitate în camera tuburilor. ‎Paza să vină în camera tuburilor.
‎Unde te grăbești, Cinci?
‎Abia am început.
‎Klaus.
‎Doamne!
‎Am reușit, a funcționat.
‎Dave!
‎Asta vrei să scrie pe ultimul rând ‎al raportului tău?
‎Când sunt terminat, sunt terminat.
‎Nu poți continua, Cinci.
‎Știm amândoi că și tu ai o limită.
‎Te-am salvat de o viață de singurătate.
‎Îmi ești dator.
‎Sunt dator.
‎Dar nu ție.
‎Rahat.
‎Băi, ce...
‎Stai puțin! Prima oară ‎am murit luptându-ne cu chestia asta.
‎Mai ții minte?
‎Surprinzător, Klaus are dreptate.
‎Ce ne ajută să câștigăm acum?
‎Iisuse!
‎Sunt drogat sau îl vedeți și voi?
‎Cinci, unde ai fost?
‎Te simți bine?
‎Cine ți-a făcut asta?
‎E irelevant.
‎Apocalipsa e în trei zile.
‎Noi suntem singurii ‎care putem salva lumea.
‎Academia Umbrela.
‎Evident, și cu mine în echipă.
‎Dacă nu terminați cu chestiile colaterale
‎și nu vă reveniți, am încurcat-o.
‎Ce contează dacă tata ne-a distrus?
‎Lăsăm asta să ne definească?
‎Nu.
‎M-am întors cu un indiciu, ‎ca să avem o șansă săptămâna viitoare.
‎Știu cine e de vină pentru Apocalipsă.
‎Pe ăsta trebuie să-l oprim.
‎Harold Jenkins?