POMRAČENJE
"Kažu da će svet u vatri nestati...
a neki da će ga led progutati.
Pamteći svoje požude znamen ja sam sa onima što vole plamen.
Ali šta ako bude dvaput uništen,
Mislim da znam o mržnji dovoljno, da kažem da je uništenje... ledom
takođe sjajno i povoljno... I odgovaralo bi."
Imam ispit sutra. Dekoncentrišeš me.
Udaj se za mene. - Neću.
Udaj se za mene.
Preobrati me.
Može, ako se udaš za mene. To se zove kompromis.
To se zove ucena. I nije fer.
Brak je samo list papira.
Tamo odakle sam ja to je način da ti kažem da te volim.
A odakle dolaziš? Tačnije, iz kog doba?
U moje vreme to je način da svi kažu "napumpao je".
Znači, brine te šta će drugi misliti?
Znaš da se svaki drugi brak završi razvodom?
Mislim da ćeš uvideti da je to kod vapirsko-
ljudskih brakova mnogo ređe.
Udaj se za mene.
Ne mogu.
Moram da se vratim do 4:00h.
UBISTVA, NESTALA LICA SUMNJA SE NA SERIJSKOG UBICU
Tačno 4:00. Tip pokušava da mi se dopadne?
On ima ime. Sad je previše tačan za tvoj ukus?
Razumeš zašto si kažnjena? - Zato što sam ti priredila pakao.
Jesi... Ali sam imao i druge razloge za kaznu. Kao...
Samo želim da te malo odvojim od njega.
Tata, nema tu šta da se kaže.
Edvard je u mom životu. - To sam shvatio.
U redu. Šta kažeš na to da se dogovorimo?
Nisi više kažnjena, ako...
iskoristiš novostečenu slobodu da se viđaš i sa ostalim prijateljima.
Na primer, Džejkobom. Trenutno mu je jako teško.
Otac mu je jako zabrinut. Sećam se kad sam bio kao ti.
Bio ti je potreban prijatelj, i Džejk je bio uz tebe.
Ovde Džejk, ostavite poruku.
Džejk već nedeljama nije pričao sa mnom.
Želela sam da to ispravim, ali nije želeo da mi da priliku.
"Da i ti meni nedostaješ. Mnogo. To ništa ne menja. Oprosti."
Prepao si me.
Ideš u rezervat? - Kako si... Alis!
Jesi li mi ti pokvario kamion? - Bela, moraš da shvatiš
tvoja bezbednosti mi je najbitnija. - Džejkob me neće povrediti.
Ne namerno, ali vukovi nemaju ni malo kontrole...
Edvarde, moram da ga vidim pre mature.
Kad postanem jedna od vas, zamrzeće me zauvek.
Žao mi je.
Zdravo. - U pravi čas.
Slušajte sad: "Kolege, učenici " sjajno, zar ne?
"mi smo budućnost. Sve je moguće, samo ako veruješ."
Divno. - Savršeno.
Eto ti govor. - To će mi biti govor kada
budem htela da me gađaju diplomama. Hvala, lepo.
Treba da iskoristiš priliku. - Da, imaš odlike pravog vođe.
A ti ni jednu. - Trebaš se osloboditi klišea
i govor će biti epski. - Epski, koji menja život?
Odlučila sam da priredim zabavu. - Naposletku, koliko puta ćemo maturirati?
Zabavu? Kod vas? - Nikad nisam videla vašu kuću.
Niko nikad nije video njihovu kuću. - Još jedna zabava, Alis?
Biće sve u redu. - Da, to si rekla i prošli put.
Anđela, treba li ti pomoć sa tim?
Znam da znaš šta je videla. Reci mi.
Nije ništa. - Delovao si zabrinuto.
Zato što su svi primetili kako je ona čudna.
Mislim da je to odavno svima jasno.
Interesuje me šta nije u redu. - Neko je nestao u Sijetlu pre godinu dana.
Čarli čini šta može, ali...
Znaš li nešto o tome?
Već neko vreme pratimo dešavanja u Sijetlu. Neobjašnjivi nestanci,
ubistva... Ako situacija postane iole očiglednija, Volturijevi će se pojaviti.
Ako dođu u Sijetl, doći će i ovde. Videće da sam još uvek ljudsko biće.
Neće ići dotle. Mi ćemo otići u Sijetl, ako bude potrebno.
Poslaću ovo svima. - Hvala.
Zdravo. - Zdravo.
Jesi li spreman za večeru? - Jesam.
Ostaje dogovor samo nas dvoje? - Da, ja sam je samo dovezao.
Vidimo se kasnije. - Ćao.
Moji roditelji žele da te podsetim na kartu koju si dobila za rođendan.
Kakvu avionsku kartu? - Povratnu. Do mame na Floridi.
To je velikodušno. - Uskoro ističe,
tako da bi mogla da je iskoristiš ovog vikenda.
Ne mogu tek tako da se spakujem i odem.
To je možda poslednja šansa da je vidiš pre mature.
To i nije tako loša ideja. Da odeš na par dana,
malo se odvojiš... - Da, nedostaje mi mama.
Ali, samo ako i ti iskoristiš svoju. - Čekaj, postoje dve karte?
Super. Baš sam srećan.
Želela sam da vidim mamu. Da znam da je srećna i zadovoljna.
Zar ti neće ovo nedostajati? Prosto osećaš kako ti
vitamin D prodire u pore.
Hoće.
Znaš, koledži na Floridi su sunčaniji.
Samo kažem da ako odeš na fakultet na Aljasku,
neću te viđati.
Imaju zaista sjajan naučni program. - Misliš, "Edvard program".
Način na koji te gleda... Kao da se sprema da skoči
i primi metak umesto tebe. - Zar je to loše?
Veoma je intenzivno. Drugačija si sa njim.
Kad se on kreće i ti se krećeš. Kao magneti.
Ne znam, mi smo samo... - Zaljubljeni, znam.
Samo želim da budeš sigurna da biraš šta je najbolje za tebe,
jer si ti ta koja ćeš morati da živiš sa tim izborom.
Dobro, dosta sa teškim temama.
Mama. - Čestitam ti.
Ne želim da se trošiš. - Nisam ništa potrošila.
Ovo je od starih prekrivača? Ne mogu da verujem.
Sve sam ih sačuvala. Dobro će te grejati na Aljasci.
Sećaš se ovog? Sinsinijati? - Snupi.
Ovo mi je bilo omiljeno. Troglavi jastog iz Mejna.
Ovo je neverovatno. - Dušo, drago mi je da ti se sviđa.
Mislila sam kako bismo, kada ostariš i budeš imala decu
mogle da došivamo i njihove, putujemo po svetu i skupljamo...
Hvala ti.
Drago mi je da ti se sviđa. Htela sam da na Aljasci imaš nešto od mene.
Mama... - Da.
Nedostaješ mi. - I ti meni nedostaješ, dušo.
Jesi li sigurna da si je baš ovde videla?
Samo što nije stigla.
Levo.
Stanite! Na njihovoj je teritoriji.
Pobećiće nam.
Neće.
Emete, nemoj!
Žališ što si išla? - Ne.
Zaista je divno što sam videla mamu, samo je tako teško reći "zbogom".
Ne mora biti "zbogom". - Jesi li me zato terao da idem?
Mislio si da ću se predomisliti? - Tome se uvek nadam.
Šta je bilo?
Ako te zamolim da ostaneš u kolima, hoćeš li?
Naravno da ne.
Čarli je rekao da si bila van grada.
Da, išla sam kod mame. Zašto?
Proverava jesi li još uvek ljudsko biće.
Došao sam da te upozorim. Ako neko od tvojih još jednom
pređu granicu... - Šta?
Nisi joj rekao? - Džejkob, ostavi se toga.
Rekao šta? - Emet i Pol su imali nesporazum. Ne treba da brineš.
Slušaj ovamo, ako si je lagao da bi je odveo iz grada?
Idi... odmah. - Ima pravo da zna.
Ona je ta koju crvenokosa želi.
Viktorija? Alisina vizija.
Hteo sam da te zaštitim. - Lažima?
Pričaćemo o ovome. Ti! Zašto mi ne odgovaraš?
Nemam šta da ti kažem. - Ali ja imam. Sačekaj.
Bela. - Edvarde, moraš mi verovati.
Verujem ti, ali njemu ne.
Skidaj taj kez sa usana i vozi. - Drži se čvrsto.
Jesi li siguran da je ovo dobra ideja?
Ja sam vampirska devojka.
Vidi ko se vratio. - Zdravo, Bela.
Kvil, zar i ti? - Da. Konačno sam deo čopora.
Drago mi je što si došla. Možda ćemo sad moći
da se malo odmorimo od Džejkobovih opsesivnih monologa.
Bela me zvala. - Da li će Bela zvati?
Možda bi trebalo da je pozovem. - Možda bi trebalo da izađemo.
Vreme je da umuknete.
Bela, ovo je Lia Klirvoter, Herijeva kćerka.
Zdravo. Zaista mi je žao zbog tvog oca.
Ako si došla da još mučiš Džejkoba, bolje da odmah odeš.
Baš je zabavna, zar ne?
Zdravo, Bela. - Zdravo.
Pitali smo se hoćemo li te ponovo videti ovde.
Ovde sam. - Seme, je li sve u redu?
Jeste. Neće se skoro vratiti na našu teritoriju.
Kada se Lia pridružila čoporu? - Posle očeve smrti.
I njen brat, Set, a tek mu je 15 godina.
Najmlađi je od svih. Sem ga drži kod kuće, da miruje,
ali on stalno beži. Voleo bih da Liu ostavlja kod kuće.
Daj, ne budi muški šovinista.
Ne zato što je žensko, već zbog ljubavnog trougla.
Svi moramo da proživljavamo kad Lia pati zbog Sema i Emili.
Vučija telepatija, sećaš se?
Sem je ostavio Liu zbog Emili? - Nije to baš tako.
Sem mrzi sebe što je povredio Liu. Ali, Emili je bila ona prava.
Verujem da je ponekad teško izabrati.
To je više od zaljubljenosti. Sem je imao utiskivanje.
Da li želim da znam šta je to?
Utiskivanje je nešto kao...
Kada je vidiš, sve se menja.
Odjednom, nije više gravitacija ta koja te drži na Zemlji, već ona.
Ništa drugo nije bitno.
Učinio bi sve... bio bi bilo šta za nju.
Zvučiš kao da ti je poznat osećaj.
Jesi li ti imao... utiskivanje?
Znala bi da jesam.
Samo imam direktnu liniju do Semovih misli, pa znam.
Znači, još uvek si to ti. - A ti si još ti?
Da.
Do mature. - Mature?
Znao si da će doći do ovoga. - Ali, ne za mesec dana.
Ne pre nego što bar malo živiš.
Ne pre nego ja...
Samo na tren sam pomislio... Ali taj tip se urezao u tebe tako duboko...
Ja sam donela odluku, a ne on. - Bela, oni čak nisu ni živi.
Muka mi je od njih.
Bolje da si zaista mrtva nego da budeš jedna od njih.
Ne mogu da verujem da si to rekao.
Edvard je bio u pravu. Nije trebalo da dođem.
Daj, Bela, molim te... Oprosti...
Znaš, Edvard bi trebalo da poštuje bar vreme večere.
Bila sam sa Džejkom. - Dobro onda.
Ostaviću vas nasamo.
Zdravo. - Shvataš li koliko sam brinuo?
Bila sam bezbedna. - Skoro da sam prekršio sporazum...
Znam, smrdim kao pas. - Nešto nije u redu.
Edvarde, šta se dešava? - Neko je bio ovde.
Ko je to bio? Neko koga znamo? - Neko nepoznat.
Nisam prepoznao miris. - Prolaznik?
Prolaznik ne bi Belinog oca ostavio u životu.
Miris se gubi 5 milja južno od Beline kuće.
Ovo je bilo planirano. - Viktorija?
Videla bih da je odlučila. - Mora da su Volturijevi.
Mislim da nisu ni oni. Pratim vizije i njihovih odluka.
Nastavićemo sa potragom. Stražarićemo oko Beline kuće.
Još jedan plan zaštite? - Rozali.
U pravu je. Ne možete da štitite mene, pazite na tatu,
i da tražite uljeza... - I Viktoriju.
I usput da se hranite. - Ne ostavljam te nezaštićenu.
A ja neću da dozvolim da se izgladnjuješ.
Neću biti nezaštićena. Imam...
Koga?
Ko god je bio ostavio je za sobom svoj smrad. Neće biti teško
prepoznati ga ako se pojavi. Preuzimamo odavde.
Ne treba mi da preuzmeš bilo šta. Niti bilo koga.
Briga me šta ti trebaš. - Završili smo.
Ne, ti si završio. - Prekinite.
Dosta mi je ovog. Od sada ja sam Švajcarska.
Edvard je mrzeo tu ideju, ali nije se više radilo o suparništvu,
već o mojoj i Čarlijevoj bezbednosti. U danima koji su sledili
morala sam ih naterati da bar pokušaju da rade zajedno.
Vukovi su preuzimali stražu, da bi Kalenovi mogli ići u lov.
To baš i nije bio jednostavan savez.
Zar nema košulju?
U redu je, možeš ići. - Neću se zadržavati.
Nemoj da žuriš. Moraš da loviš.
Dobro, možda bi i mogao malo da požuriš.
Zdravo, lepotice. - Zdravo.
Šta želiš danas da radimo? Motori, planinarenje,
šetnja ili da idemo na zabavu večeras?
Jesi li siguran da će biti u redu? Ne volim da kvarim zabave.
Tehnički, ti si rasturač sastanka saveta.
Vidiš, vođe saveta: tata, Kvilov deda i Su Klirvoter,
zauzela je Herijevo mesto, kad je umro.
Ne bi trebalo da budem ovde. - Ma, u redu je.
Mislio sam, tačnije oni su mislili da bi bilo dobro da čuješ priče.
Priče? Plemenske priče? Zar one nisu tajne?
Svi sad već idemo tim putem, a i ti si deo toga.
Set i Lia će isto prvi put da ih slušaju. Doduše, ti si prvi stranac.
Ikada.
Da sam znala, volela bih... da sam se bolje obukla.
Bilo je krajnje vreme da se pojaviš. Pol je zaposeo roštilj, ali sam ti
sačuvao par pljeskavica. - Hvala, brate.
Bela, ovo je Set Klirvoter, Lijin brat i najnoviji član čopora.
Najnoviji, najbolji, najpametniji. - I najsporiji.
Hajde, tvoj otac samo što nije počeo.
Kviliti su od postanka bili malo pleme, ali je u našoj krvi oduvek bilo magije.
Bili smo ratnici sjajnog duha, menjači oblika. Pretvarali smo se u moćnog vuka.
To nam je pomagalo da oteramo neprijatelje i zaštitimo pleme.
Jednog dana, naši ratnici su naišli na stvora...
koji je izgledao kao čovek, ali je bio tvrd kao stena...
i hladan kao led...
Naši atnici su ga kidali svojim oštrim zubima, ali
samo vatra je mogla da ga potpuno uništi.
Živeli su u strahu da "Hladni" nije sam...
i bili su u pravu.
Svetila se celom našem selu.
Naš poglavica, Taha Aki, bio je jedini preostali duhovni ratnik
da spasi pleme, nakon što mu je sin ubijen.
Taha Akijeva treća žena je videla šta će se desiti.
Treća žena nije bila magično biće. Nije imala posebne moći, sem jedne...
Hrabrost.
Treća žena se žrtvovala da bi skrenula pažnju Hladnoj i
da bi je Taha Aki uništio. Ona je spasila pleme.
Vremenom, naši neprijatelji su nestali. Ali, jedan je ostao-Hladni.
Naša magija se budi kada su u blizini. Osećamo ih i sada.
U krvi predosećamo opasnost.
Nešto strašno dolazi. I moramo svi biti spremni.
Svi mi.
Šta si mi uradio?
Tako sam... - Znam.
Naćićemo ti nekoga da piješ.
Samo pokušaj da ne budeš ubijena. Važi?
Trebaće mi što veći broj.
Sijetl je postao država terora. Policija se bori sa porastom
ubistava i nestajanja. Teorije se nižu: od divljih novih bandi
do serijskih ubica. Uživo...
Postaje sve gore. - Moramo nešto da preduzmemo.
Treba više od jednog vampira da uzrokuje toliki nered.
Mnogo više. Nedisciplinovani, nepažljivi...
Novorođeni. - Nešto kao novi vampiri?
Prvih par meseci posle promene... - ... smo van kontrole, zli, uvek žedni...
Nešto čemu se raduješ?
Niko ih ne obučava, ali ne deluje nasumično.
Neko pravi armiju.
Onda definitivno idemo za Sijetl. - Armija vampira?
One se stvaraju samo radi borbi. - Mi smo jedini klan u blizini Sijetla.
Bez obzira zašto su stvoreni, ako ih mi ne zaustavimo Volturijevi hoće.
Iznenađen sam da su dopustili da ovoliko traje. - Možda su oni iza toga.
U Italiji sam čitao Arove misli. On želi da mu se Alis i ja pridružimo.
Zna da se to neće desiti sve dok je naša porodica živa.
Armija se može pobrinuti za to.
Jesi li večerao? - Nisam.
Ovaj klinac, Rajli Birs. Nestao je pre godinu dana,
a njegovi jadni roditelji od tada lepe ove letke širom Sijetla.
Misliš da bi trebalo da odustanu?
Ja ne bih, da si ti u pitanju.
Nikada.
Moram da smislim šta ću reći ljudima zašto me nema za Božić,
zašto ih ne posećujem, zašto me nikad više neće videti.
Svakih par decenija, svi koje poznaješ biće mrtvi.
Rešen problem.
Zašto se toliko protiviš da postanem što i ti?
Već sam ti rekao.
Budi iskren... Nije samo to.
Znam koje su posledice tvog izbora.
Prošao sam kroz to. Da ti dozvolim da tako patiš...
Ti veruješ da ja imam dušu, ali ja ne.
Da rizikujem tvoju, samo zato da te ne bih nikada izgubio...
...nešto je najsebičnije što ću ikad uraditi.
Mislila sam da se plašiš da ću biti drugačija, kada se preobratim,
da neću više biti prava za tebe niti ću ti isto mirisati.
Uvek ćeš biti moja Bela.
Moja Bela, samo ne tako krhka.
Ovde je tako lepo.
Alis planira veliku žurku povodom mature,
na koju si pozvan.
Tako sam i mislila.
Šta je? - Zamišljao sam ovo drugačije.
Opuštenije. Ali nemam vremena. - Za šta?
Bela, moraš da čuješ istinu, da razmotriš sve opcije.
I moraš da znaš da sam zaljubljen u tebe
i da želim da izabereš mene, a ne njega.
Mislila sam da razumeš. Ja ne osećam isto prema tebi.
Ne verujem u to. - Zašto ne veruješ?
To je ono što osećam. - Osećaš nešto više prema meni,
samo nećeš da priznaš. Zato ne odustajem.
Boriću se za tebe, dok tvoje srce ne prestane da kuca.
Onda se nećeš još dugo boriti. - Žuriš sa tim,
jer se plašiš da ćeš se predomisliti. - Nije tako.
Znam šta želim.
Zbog mene ne bi morala da se menjaš. Niti da se od ikog opraštaš.
Mogu ti pružiti više od njega.
On te verovatno ne može ni poljubiti, a da te ne povredi.
Osećaš li to? Meso, krv, toplota.
Zaboga...
Ako je ikada više dotakneš... - Ne činite to.
Nije tvoja svojina, radi šta hoće.
A šta te navelo da misliš da to želi? Sačekaj da ti kaže.
Dobro. Reći će. - Džejkobe, idi.
Polako, momci, polako. Spustite gard. Važi?
Šta se dešava?
Poljubio sam Belu.
I slomila je ruku... udarivši me u lice.
Totalni nesporazum.
Samo mala naprslina. Trebalo bi brzo da zaraste.
Šta je bilo, Bela, ponovo si se saplela?
Lupila sam vuka u lice. - Razbijač, a?
Bićeš ti opasan novorođeni. - Dovoljno opasna da tebe sredim?
Ne brini zbog nje.
Ima li šta novo? - Ni traga od uljeza.
Viktorija je savršena u nestajanjima.
Idi i nekog drugog smaraj radošću što ćeš biti novorođeni.
Dobro... Rozali...
...ne razumem šta sam to uradila da me toliko mrziš.
Mrzim? Ne mrzim te.
Ne posebno tebe kao tebe, ali...
Ali ti zavidim. - Molim?
To je smešno. - Ne, nije.
Ti imaš izbor. Ja nisam imala, niko od nas nije, ali ti imaš
i biraš pogrešno. I baš me briga koliko je bedan tvoj ljudski život.
Moj život nije bedan.
Nije ni savršen. Ničiji nije. - Moj je bio... apsolutno savršen.
Postoje stvari koje i sada želim:
da sam udata i imam lepu kuću i muža da me poljubi kada dođe kući, porodicu.
Rojs King je bio najpoželjniji neženja u gradu.
Jedva da sam ga znala.
Bila sam mlada i zaljubljena u samu ideju o ljubavi.
Poslednje noći mog života, kasno sam pošla od prijateljice.
Nisam bila daleko od kuće.
Evo je. Rouz, dođi ovamo. Pridrži mi ovo.
Dođi. Čekali smo te.
Evo je.
Pijan si.
Zar nije divna, Džone? Rekao sam ti da je lepotica.
Teško je reći sa svom tom odećom.
Šta kažeš Rouz? Zašto ne bismo skinuli par slojeva?
Prekini. Prekini.
Vidimo se sutra. Kada se otrezniš.
Gde si pošla? Vraćaj se... - Prekini. Prekini.
Radićeš šta ti kažem! - Prekini. Prekini.
Ostavili su me na ulici, misleći da sam mrtva.
Veruj mi, želela sam da budem. Karlajl me našao. Namirisao je krv.
Mislio je da mi pomaže. - Žao mi je.
Osvetila sam im se. Jednom po jednom,
ostavljajući Rojsa za kraj, da bi znao da dolazim.
Bila sam pomalo tetatralna u to vreme.
Mislim da je bolje od kada sam našla Emeta.
Ali, uvek ćemo biti mrtvi.
Ledeni... bez pomaka napred.
To mi najviše nedostaje- mogućnosti:
da sedimo na nekom tremu, on sa sedom kosom pored mene,
okruženi našim unucima... i njihovim smehom.
Razumem da je to ono što želiš...
ali ne postoji ništa što ću ikada želeti... više... od Edvarda.
Grešiš. Kada se jednom preobraziš, biće nešto što ćeš želeti više.
Nešto zbog čega ćeš ubijati.
Krv.
Šta sam govorio o tome da ne privlačite pažnju?
Nešto dolazi,
nešto veće od svakog od nas
i ako vi ne možete da se kontrolišete, svi ćemo umreti.
Šta je bilo, bilo je... samo... Počistite za sobom.
Već su privukli previše pažnje. - Zašto ne reagujemo?
Drugi će početi da dovode u pitanje efikasnost Volturijevih.
Nije bitno.
Možda bi trebalo da se konsultujemo sa Arom.
Arove odluke posmatraju. Moramo sami da odlučimo.
Odluči, sestro. Vreme je. - Tako je.
Ili ćemo ih ostaviti za namenu zbog koje su stvoreni
ili ćemo ih dokrajčiti. Odluke, odluke...
Kada smo imali 5 godina, pitali su nas šta želimo biti kad odrastemo.
Naši odgovori su bili nešto kao: astronaut, predsednik
ili poput mene, princeza. Ponovo su nas pitali kada smo imali 10 godina
i govorili smo: rok zvezda, kauboj ili nosilac zlatne medalje.
Ali sada, kada smo odrasli žele ozbiljan odgovor.
Šta kažete na ovaj: "Ko bi to, dođavola, znao?"
Ovo nije vreme za donošenje teških i brzih odluka, već za pravljenje grešaka.
Vreme pogrešnih skretanja, zaljubljivanja... puno;
filozofiranje, jer, nema šanse, da se na tome izgradi karijera;
menjajte mišljenje, i to često, jer ništa nije trajno.
Zato, pravite greške koliko god više možete,
tako da kad nas neko jednog dana bude pitao šta želimo biti,
nećemo morati da nagađamo... Znaćemo!
Stigle ste. - Šta kažeš za moj govor?
Previše jednostavan? Prepun gluposti? Nije ti se svideo?
Ne, bila si odlična. - Je li'? Rođeni vođa, a?
Obožavam ovu pesmu. Idemo.
Od kud ti ovde? - Pozvala si me, sećaš se?
A moj desni kroše? Time sam te opozvala.
Ali, Bela, oprosti, zbog... poljupca i tvoje ruke.
Krivim životinju u meni, jer sam se upravo poneo, kao...
...kreten. Zaista mi je žao.
Doneo sam ti nešto. Poklon za maturu. Sam sam ga napravio.
Ti si ovo napravio? Divan je. Hvala.
Odmah se vraćam.
Alis, šta si videla? - Odluka je doneta.
Šta se dešava? - Ne idete u Sijetl.
Ne. Oni dolaze ovamo. Biće ovde za 4 dana.
Ovo će se pretvoriti u krvoproliće. - Ko stoji iza ovog?
Nisam videla nikog poznatog. Možda jednog.
Poznato mi je to lice. Meštanin, Rajli Birs.
On nije ovo započeo. - Ko god da jeste, drži se po strani.
Mora da idu na to da izbegnu tvoje vizije.
Kako god, armija dolazi, a nas nema dovoljno da zaštitimo grad.
Čekaj malo. Kakva prokleta armija? - Novorođeni. Naša vrsta.
Koga jure? - Idu za Belinim mirisom.
Nestala crvena bluza. - Traže Belu? Šta to znači?
Da će biti borbe i velikih gubitaka.
Dobro. I mi idemo. - Ne.
Poginućete. Ne dolazi u obzir. - Nisam tražio dozvolu.
Tako bi te bolje zaštitili.
Džejkob, da li misliš da bi Sem pristao na saradnju?
Sve dok možemo da ubijemo bar neke vampire.
Džaspere? - Dobićemo na broju.
Novoređeni ne znaju ni da postoje. To će nam biti prednost.
Moramo se koordinirati. - Karlajl, povrediće ih.
Svima nam je potrebna obuka. Za borbu protiv novoređenih
potrebno je znanje koje Džasper ima. Možete nam se pridružiti.
Dobro. Recite mesto i vreme. - Džejk, ne znaš u šta se upuštaš.
Bela, ovo je ono što mi radimo. Trebalo bi da si srećna.
Eto vidiš, radićemo zajedno. Htela si da se složimo, sećaš se?
Ponovo.
Poklon za maturu.
Ne veruju nam dovoljno da bi se pojavili u ljudskom obliku.
Došli su. To je bitno. Možeš li da prevodiš?
Zdravo, Džejk.
Dobro došli.
Džasper ima iskustva sa novorođenima. Naučiće nas kako da ih porazimo.
Žele da znaju kako se novorođeni razlikuju od nas.
Mnogo su jači od nas, jer u sebi još imaju i svoje ljudske krvi.
Naša vrsta je najjača u prvih 7 meseci ovog života.
Karlajl je u pravu. Zato su i stvoreni.
Armiji novorođenih ne trebaju hiljade, kao ljudskoj.
Ni jedna ljudska armija im ne bi mogla ništa.
Dve stvari morate da zapamtite: Prvo,
ne dozvolite da vas obgrle rukama, zdrobiće vas...
Drugo... nikada ne napadajte direktno.
To i očekuju. I izgubljeni ste.
Nemoj da se ustežeš. - Nije mi u prirodi.
Ne gubi koncentraciju.
Još nešto... Nikad ne okreći leđa svom neprijatelju.
Neki od vas će biti povređeni.
Neki će poginuti. Zbog mene.
Biće sto puta gore nego ovo sad, zar ne?
To je sve za danas.
Jesi li siguran da ne postoji način da budem od koristi?
Mogla bi svojim prisustvom. Tvoj miris bi omeo novorođene.
Njihov lovački instikt bi preovladao i poludeli bi.
Drago mi je.
Kako ti znaš toliko o ovome?
Ja nisam odgojen kao moja usvojena braća i sestre.
Imaš ujed kao i ja.
Uspomene iz borbi. Sva obuka u dobijena u vojsci Konfederacije...
beskorisna je protiv novorođenih. Ipak... nikada nisam izgubio bitku.
Ovo ti se desilo tokom Građanskog rata?
Bio sam najmlađi major u teksaškoj konjici. Još nisam
bio u pravoj borbi. - Sve dok...
Dok nisam sreo izvesnu besmrtnicu... Mariju.
Jahao sam prema Galvestonu, posle evakuacije žena i dece.
Tada sam ih video. Hteo sam im ponuditi pomoć.
Divno. I još oficir.
Bolje da ti to uradiš, Marija, ja se ne bih mogla zaustaviti.
Kako se zoveš, vojniče? - Major Džasper Vitlok, gospođo?
Nadam se da ćeš preživeti, bio bi mi od velike koristi.
Marija je pravila armiju? - Bile su uobičajene na Jugu.
Vodile su se brutalne borbe za teritorije. Marija je u svima pobedila.
Bila je pametna, oprezna i imala je mene.
Postavila me za zamenika. Sposobnost da kontrolišem
emocije mi je dobro poslužila. Obučavao sam novorođene.
Beskonačno, jer ona nije dopuštala da žive duže od godinu dana.
Moj posao je bio i da ih se otarasim.
Mogao sam da osetim sve što i oni.
Mislio sam da je ono što smo Marija i ja imali bila ljubav,
ali sam bio samo marioneta. Ona je povlačila konce.
Nisam znao da postoji i drugi način. Dok nisam našao Alis.
Naravno, ona me videla da dolazim. - Dugo si me ostavo da čekam.
Izvinjavam se, madam.
Ko zna šta bi bilo sa mnom bez nje.
Nikada više ne mora biti tako.
Osećaš li krv?
Sviđa ti se mnogo.
Želiš njenu krv? Mnogo.
Želiš njenu krv? Džaspere. Želim da učiniš nešto za mene.
Ubij je. - Nju?
Šta je bilo?
Uljez, armija novorođenih...
svi su oni marionete... Viktorijine!
Alis bi videla da je htela da napravi armiju.
Osim ako se krije iza nekog i pušta njega da odlučuje.
Dobro došao u vojsku.
Ne želim da se krijem, dok svi vi rizikujete zbog mene.
Ako je Viktorija iza svega, moraš biti što je dalje moguće od borbe.
Džesper je rekao da vam mogu biti od koristi.
Nije potrebno da nam pomažeš. Sa vukovima to će biti laka pobeda.
Deo nas neće imati šta da radi. - Znači ili je toliko opasno
da moram da se krijem ili je tako lako da ti možeš biti sa mnom.
Za tebe je opasno, a za nas lako.
Mislim da je opasno da smo razdvojeni. Koliko puta treba da to dokazujemo?
Ja ću brinuti. Ti ćeš brinuti. Oboje ćemo biti ranjivi.
U pravu si. - Znači, idem sa tobom.
Ne, ostajemo zajedno van borbe. - Ne mogu ti dozvoliti da biraš
između mene i svoje porodice. - Jedini način da te zaštitim
je da budem uz tebe.
Nećeš se boriti? Istegao si mišić?
Čini to zbog mene. - Kako god. Kakav je plan?
Ovo polje će nam dati prednost u borbi. Moramo da namamimo
novoređene Belinim mirisom. Treba da se završava ovde.
Edvard i ja ćemo biti u kampu. Čak i ako me odnese tamo
moći će da prate moj miris. - Tvoj smrad ih izaziva.
Veruj mi, ne želiš da poredimo naše smradove.
Misli da tvoj miris može maskirati moj, ako me ti budeš nosio.
Dogovoreno. - Nije to dobra ideja.
Edvarde, oni neće želeti da budu u blizini njegove... arome.
Hajde da probamo. - Vučija aroma preuzima.
Trči.
Zar nećeš i od mene tražiti da ne idem u borbu? Nije te briga
za moju bezbednost? - Naravno da jeste,
ali ti bi mi rekao ne. - Ionako nije odluka na meni.
Pošto sam prepustio Semu da bude Alfa mužjak, on odlučuje.
Prepustio Semu da bude Alfa? - Ne želim biti u čoporu,
a kamoli još i da ga vodim.
Poglavica Džejkob. - Više ne.
Svaki izbor povlači posledice, neki veće neki manje.
Ne počinji. Svako bira za sebe. Moraš to da prihvatiš.
Možeš da voliš više osoba istovremeno. Video sam to.
Sa Semom, Emili i Liom.
Ja nisam vuk. Ne mogu imati utiskivanje.
Nema to veze sa utiskivanjem, ima sa osećanjima prema nekome.
A ja znam da ti osećaš nešto prema meni. To mogu da osetim, fizički.
Činim te nervoznom.
Ne brini, obećao sam da te neću poljubiti dok ne zatražiš.
Hoćete li održati obećanje, Poglavico?
Sve što sam pokupio je vučiji smrad.
Ni traga od Bele.
Upaliće. - Odlično.
Važi, Alis. I nemoj opet da ne dolaziš.
Tvoj alibi za vreme bitke je sređen. - Stvarno?
Rekla sam tvom ocu da cela porodica ovog vikenda ide na kampovanje,
pa ćeš ti da spavaš kod mene. Čarli ionako ide na pecanje.
Čarli? Oslovljavate se po imenu? - Ja mu se sviđam.
Tačnije, Edvard i ti ćete večeras biti sami.
Sami? - Mi idemo u lov.
Skupljamo snagu za bitku. Izvoli i drugi put...
Hej, jesi li za sendvič? - Ne, hvala.
Njegova estra mi se sviđa. - Alis? Da, divna je.
Tata, pitala sam se... zašto se više nisi ženio... posle... mame?
Ne znam. Verovatno još uvek nisam sreo onu pravu.
Zašto? - Onako.
Imam utisak da si digao ruke od cele te institucije...
Mislim, braka. Da li je on uopšte bitan?
Da, brak je bitan.
Kad si stariji... Dosta stariji...
Uzmi majku za primer. Čini mi se da joj je uspelo iz druge. Kad je sazrela.
Da, izgleda. - Ti,naravno, nećeš morati
da se udaš, jer nisi... nepažljiva. - Molim?
Znaš o čemu pričam. Postoje stvari o kojima treba da misliš,
ako želiš biti fizički intimna... - Stani. Ne moramo o ovome.
I meni je neprijatno koliko i tebi. - Sumnjam. No, ne brini, mama te je
prestigla pre nekih 10 godina. - Mislim da nisi imala momka tada.
Sigurna sam da je sve isto. - Dobro,
znači... vas dvoje pazite... - Tata, molim te, ne brini zbog toga.
Edvard je... staromodan. - Staromodan? Super.
To bi trebalo da mi nešto znači? - Bože. Tata, još sam devica.
To... to.. Dobro. Drago mi je da smo i to rasčistili.
I meni.
Devica...
Sad mi se Edvard malo više sviđa.
Šta radiš napolju? Šta se dešava?
Ništa.
Mislim da bi bilo fer da i mene nešto predstavlja.
Zaista je lepo. Hvala.
Krevet. - Trebaće ti.
Običan dušek bi bio dovoljan. - Je li previše?
Ne, savršen je.
Želim da te pitam nešto. - Šta god želiš.
Venčanje je uslov da me promeniš?
Da. - Dobro,
želim da pregovaramo o mom uslovu. - Šta god želiš imaćeš.
Obećavaš? - Da.
Šta?
Bela, ne. - Rekao si da želiš
da iskusim sve kao čovek. - Ne ono što te može ubiti.
Neće.
Niko nije rekao ni da ću, kada se preobratim, hteti da pokoljem pola grada.
To ne traje dugo. - Želim te,
dok sam još uvek ja. Dok te još uvek želim.
Previše je opasno. - Probajmo... samo da probamo.
Ići ću na koji god hoćeš fakultet i pustiću te da mi kupiš skupa kola.
Udaću se za tebe. Samo probajmo...
Prestani da se skidaš. - Želiš da ti to uradiš?
Ne večeras.
Ti ne že...
U redu.
Veruj mi, i ja želim.
Samo želim da se prvo venčamo.
Počinjem da se osećam kao divljakuša koja pokušava da ti oduzme nevinost.
Ne brinem se za moju nevinost. - Zezaš me?
To je bar jedan greh koji želim da ne počinim.
Možda je prekasno za moju dušu, ali ću učiniti sve da zaštitim tvoju.
Znam da to nije moderno razmišljanje. - Ne da nije moderno, prevaziđeno je.
Ja sam iz drugačijeg doba.
Sve je bilo mnogo jednostavnije.
Da smo se tada znali, ja bih ti se udvarao,
pratio te u šetnjama, uz nadzor bismo pili čaj na terasi.
Možda bih ti ukrao par poljubaca
i tek pošto bih dobio dozvolu od tvog oca,
kleknuo bih na kolena...
i ponudio ti prsten.
Pripadao je mojoj majci.
Izabela Svon, obećavam da ću te voleti svakog trenutka večnosti
i želeo bih da mi ukažeš izvanrednu čast i udaš se za mene.
Hoću.
Ne ideš sa nama?
To će biti odluka u poslednjem momentu.
Rekla sam ti kako to ide. - Kalenovi imaju moći.
Ne podcenjuj ih, Rajli. Nadbrojniji ste, ali oni su
u stanju da predvide svaki vaš pokret.
Sudeći prema tvom prijatelju. - Da. Mrtvom prijatelju.
Hteo je da otkrije šta sve oni mogu
i ubili su ga. Ali, ne pre nego što mi je rekao.
Možda nije bio u pravu.
Ovo bi trebalo da je teritorija Kalenovih.
Mi je rasturamo, a još nikoga od njih nisam video.
Ne veruješ mi? - Celim bićem.
Hteo sam reći... - Ovo radim za nas.
Da bismo mogli da se hranimo, bez ikakvog zaziranja.
Ne mogu da živim u strahu, da čekam da nas...
Neću im dopustiti. Dokrajčiću klan Kalenovih.
Kunem ti se.
Volim te... mnogo.
Preteruješ. - Ako je ovo sve što mogu
da učinim, želim biti temeljna. - Novorođeni će poludeti.
U redu je. Ne želim da ti bude neprijatno.
Više mi ne smeta. - Od kad?
Od kako sam 24 sata verovao da si mrtva.
Ne nosiš prsten. - Nisam htela da ga izgubim.
Ili da ga Džejkob vidi?
Trebalo bi da sačekamo pre nego mu kažemo. Bar dok borba prođe.
Ako se predomišljaš... - Ne predomišljam se.
Samo želim da mu glava bude bistra.
Čija glava nije bistra? - Ničija, nadam se.
Alis kaže da nailazi oluja. - Da, osećam je.
Trebalo bi da krenemo. - Vidimo se za par sati.
Nešto se dešava? - Sem što me vampiri žele ubiti?
Znači ništa novo, sve po starom.
Hvala ti.
Trebalo bi da se vratiš pre oluje. - Ostajem.
Trebaće vam moja veza sa čoporom, da bi znali šta se dešava.
Nećeš se boriti? - Set će doći ujutro.
Nije srećan što propušta borbu ali bar će biti dalje od problema.
Hajde da uđemo.
Trebalo je da izaberem neko niže mesto.
Ne, dobro mi je. - Šta da uradim?
Ne mogu da spavam od tog silnog škrgutanja zubima.
Nema šanse. - Možda joj jednom zatrebaju prsti.
Pomiri se sa tim... topliji sam od tebe.
Skidaj ruke sa mene. - Ti svoje drži dalje od nje.
Ne svađajte se.
Ako se razboli ti ćeš biti kriv.
Smrzla si se. Opusti se. Uskoro ćeš se ugrejati.
Bilo bi brže kada bi se skinula.
To je prvo pravilo kod preživljavanja.
Možeš li bar da pokušaš da kontrolišeš misli?
Zaista bih voleo da mogu ući u tu tvoju ledenu glavu.
Šta je? Sumnjaš u njena osećanja? Baš lepo,
kopati po mojim mislima je u redu, ali pustiti mene u svoje ne dolazi u obzir.
Vidi, znam da je zaljubljena u tebe. - Dobro je.
Ali je zaljubljena i u mene,
samo to ne želi da prizna.
Ne znam da li si u pravu. - Da te pitam nešto.
Ako izabere mene... - Neće.
Ako to uradi...
hoćeš li pokušati da me ubiješ. - Primamljiva ideja.
Ne. Ne bih mogao da je povredim na taj način.
Nego ćeš je pretvoriti u krvopiju poput sebe.
Ne želim to. Nikada nisam ni želeo.
Onda je spreči. - Pokušao sam.
Otišao sam. - Brzo si se predomislio.
Da se nisi vratio još šest meseci, učinio bih je srećnom. Veruj mi.
Moraš da razmotriš ideju da sam ja možda bolji izbor za nju.
Jesam to razmotrio.
Znam da je možeš zaštititi i da joj možeš pružiti normalan, ljudski život.
To je sve što želim za nju.
Ali, neću nikada da je opet prisiljavam ni na šta.
Poslednji put kada sam pokušao, umalo oboje nismo poginuli.
Da, sećam se toga.
Kada si mislio da je umrla,
da si je izgubio,
kako si se nosio sa tim. - Nema reči da to opišem.
To ne bih nikome poželeo.
Znam da će ti zvučati čudno, ali drago mi je što si ovde.
Hoćeš reći "koliko god da bih voleo da te ubijem,
drago mi je što je njoj toplo."
Da nismo prirodni neprijatelji i da ne pokušavaš da mi ukradeš
razlog mog postojanja, možda bi mi se, zapravo, i dopao.
Da nisi vampir koji pokušava da isisa život iz devojke koju volim,
možda bih...
Ne, čak ni tada.
Ona se još uvek može predomisliti.
Pustio bih je.
Baš je hladno, zar ne?
Gde je Džejkob? Da li je već... - Još ne.
Proverava okolinu pre nego krene.
Žao mi je zbog onog sinoć. Nije ti bilo lako.
Definitivno nije na top listi 10 najboljih noći u mom životu.
Imaš listu? - Sve sam ih proveo sa tobom.
Na prvom mestu je ona kada si pristala da se udaš za mene.
Gospođo Kalen.
Ovo je 21 vek, mogu bar prezime zadržati.
Udaćeš se za njega? - Džejk, ja...
Znao si da sluša? - Zaslužuje da zna.
Džejk, stani. - Bela, pusti ga.
Nemoj.
Džejk, stani.
Džejk, molim te. - Gotovo je.
Završili smo. - Šta da učinim?
Ti ništa. Ali ja mogu. Tako što ću otići tamo
i ubiti nešto. - Ne! Zbunjen si.
Ne radi to. - Možda ću poginuti
i olakšati ti izbor. - Ne! Samo...
Džejk, ostani. - Zašto?
Daj mi jedan dobar razlog. - Zato što ne želim da te izgubim.
Nije dovoljno dobar. - Zato što si mi previše važan.
I dalje nije dovoljno.
Poljubi me.
Molim te da me poljubiš.
Ovo je trebalo da bude naš prvi poljubac.
Moram da idem... Vratiću se...
Video si? - Ne, ali Džejkobove misli su prilično glasne.
Ne znam šta se desilo. - Voliš ga.
Ali, tebe volim više. - Znam.
Počinje.
Džejkob je upravo stigao.
Dobro je.
Neko je povređen? - Ona je blizu.
Mogu da joj čujem misli. Set, idi.
Znala je da nismo tamo, ali je uhvatila moj miris.
Znala je da ćeš biti sa mnom. - Našla nas je.
Nije sama.
Rajli, slušaj me. Viktorija te samo koristi,
da me ometeš. Zna da ću te ubiti.
Tačnije, drago joj je što više neće morati da se zamajava sa tobom.
Ne slušaj ga, Rajli. Rekla sam ti za njegovo poigravanje tuđim mislima.
Mogu da joj pročitam misli. Zato i znam šta misli o tebi.
Laže. - Stvorila je i tebe
i ovu armiju samo da bi osvetila svoju pravu ljubav- Džejmsa.
Samo joj je to bitno. Ti nisi.
Ti si jedini. Znaš to. - Razmisli malo.
Ti si iz Forksa. Poznaješ teren. To je jedini razlog što te izabrala.
Ne voli te. - Rajli, ne dozvoli mu
da nam ovo radi. Znaš da te volim.
Mrtav si.
Nikada više nećeš imati ovakvu priliku.
Želiš je. Želiš da osetim bol koji si ti osetila
kada sam ubio Džejmsa. Kada sam ga pokidao na delove,
pretvorio ga u pepeo,
i pretvorio ga u ništa.
Šta se desilo? - Alis nas zove.
No, prvo.
Kada? - Za par minuta. Možda deset.
Čopor mora da ode. Volturijevi nisu pristalice
sporazuma sa vukovima.
Lia, nemoj.
Džejkobe, drži se. Karlajl će se pobrinuti za tebe.
Kosti sa desne strane tela su mu smrskane.
Bela. - Ovde sam, Džejk.
Idiote, imala sam ga. - Lia!
Zbog njegovog brzog oporavljanja, moram odmah da namestim kosti.
Već je počelo. - Moramo da ga sklonimo.
Nismo u stanju da se borimo sa Volturijevima.
Odnećemo ga u selo. - Doći ću čim budem mogao.
Drži se, Džejk.
Imamo te. - Dolaze.
Impresivno. Nikada nisam videla da se neki klan
odbranio od ovakvog napada i ostao netaknut.
Imali smo sreće. - Sumnjam u to.
Izgleda da smo propustili zanimljivu borbu.
Da. Obično smo neophodni.
Da ste stigli sat vremena ranije poslužili bi ste svrsi.
Šteta.
Jedna vam je promakla.
Ponudili smo joj život, ako se preda.
Nije bilo na vama da joj to ponudite.
Zašto si došla?
Ko te stvorio?
Ne treba to da radiš. Reći će ti sve što želiš.
Znam.
Ne znam. Rajli nije hteo da nam kaže.
Rekao je da naše misli nisu sigurne.
Zvala se Viktorija. Možda si je znala.
Edvarde, da su Volturijevi znali za Viktoriju, zaustavili bi je.
Zar ne, Džejn?
Naravno. Felikse.
Ona nije znala šta radi.
Mi ćemo preuzeti odgovornost. - Dajte joj šansu.
Volturijevi ne pružaju druge šanse. Imajte to na umu.
Klausu će biti interesantno da zna da je ona još ljudsko biće.
Datum je određen. - Pobrini se za to, Felikse.
Ide mi se kući.
Zdra... - Ne.
Traje već neko vreme. Doktor mu lomi kosti.
Nije trebalo da se meša. Mogla sam da sre...
Ne gnjavi nas, Lia.
Najgore je prošlo. Biće dobro. Dao sam mu morfijum, ali
temperatura njegovog tela će ga uskoro spržiti.
Vratiću se sa novom dozom.
Hvala vam.
Pitao je za tebe.
Zdravo, Džejk. - Zdravo.
Brinuo sam za tebe. - Za mene.
Pretpostavio sam da je Edvard pročitao moje misli.
Je li bio grub? - Nije bio čak ni ljut.
Prokletstvo. Bolji je nego što sam mislio.
On ne igra igre. - Da, tačno.
Nije on tako savršen kao što misliš.
Znam kakav je.
Hajde da ne pričamo o tome.
Radije bih sve udarce da primim odjednom.
Barem znam da sam učinio sve što sam mogao.
Nije bilo lako naterati te da prihvatiš osećanja prema meni.
Prihvatila sam, jer sam znala da to neće ništa promeniti.
Bela, ja sam prava osoba za tebe.
Bilo bi ti tako lako samnom kao disanje.
Znaš da te volim.
A ti znaš koliko bih želeo da je to bilo dovoljno.
Želiš li da opet dođem?
Potrebno mi je malo vremena,
ali ću uvek biti u pripravnosti.
Dok moje srce ne prestane da kuca.
Možda čak i posle toga.
13. avgust? - Da. Mesec dana pre rođendana.
Ne želim da budem još godinu dana starija od tebe.
Alis kaže da će venčanica biti spremna do tad.
Siguran sam da hoće.
Nema potrebe da žurimo.
Izabrala sam život kakav hoću. Vreme je da počnem da ga živim.
Zato ćeš dozvoliti Alis da sve isplanira?
Venčanicu? Prijem? Listu gostiju? Mislim, ko zna koga će sve zvati.
Zar je bitno?
Upravo sam shvatio šta radiš. - Misliš na venčanje?
Ne.
Pokušavaš da usrećiš sve druge, a ti si ta koja najviše gubi.
Grešiš.
Nije bio u pitanju izbor između tebe i Džejkoba,
već između toga ko bi trebalo da budem i ko jesam.
Uvek sam se osećala drugačijom, kao da se spotičem kroz život.
Nikada se nisam osećala normalnom... jer to i nisam.
Niti želim biti.
U tvom svetu sam morala da se suočim sa smrću, gubitkom, bolom,
a istovremeno sam se osećala snažnijom nego ikada...
nekako stvarno, kao prava ja,
zato što je to i moj svet.
Tu pripadam.
Znači, nije samo zbog mene? - Ne, žao mi je.
Napravila sam haos pokušavajući da to shvatim, ali...
želim da to uradim kako treba i da se vežem za tebe...
na sve moguće ljudske načine.
Počev od venčanja?
Zapravo, prvo od nečeg mnogo težeg... a možda i opasnijeg.
Moramo da kažemo Čarliju. - To i jeste izuzetno opasno.
Dobro je da si otporan na metke...
Trebaće mi prsten.
prevod: bojanadj obrada na TS-MAGNET>žutooka
www. titlovi. com