STJÄRNKRYSSAREN AVALON
DESTINATION: DEN KOLONISERADE PLANETEN HOMESTEAD II
BESÄTTNINGENS HIBERNATIONSKVARTER
BESÄTTNING: 258
PASSAGERARE: 5000
OMDIRIGERAR KRAFT TILL SKÖLD
KOLLISIONSVARNING
REPARERAR FUSIONSREAKTOR
KAPSEL 1498
JAMES PRESTON, MEKANIKER
STABILISERAR LIVSFUNKTIONER
PASSAGERARE VÄCKT
God morgon, James. Hur mår du?
Va...?
Det är normalt att vara omtöcknad. Du har legat i dvala i 120 år.
- Va...? - Det är ingen fara, James.
- Jag heter Jim. - Jim.
Andas djupt. Allt är som det ska.
- Var är jag? - Du är ombord på Avalon.
Den yppersta av Homestead Companys stjärnkryssare.
Vi är snart framme vid ditt nya hem, koloniplaneten Homestead II.
En ny värld. En omstart. Utrymme att växa.
Visst ja...!
Avalon närmar sig målet.
I fyra månader får du avnjuta lyxigast möjliga rymdfärd.
Mat, underhållning och vänner.
Mina vänner...
ID-armbandet är din nyckel till Avalons underverk.
ÅTERHÄMTNING 100%
Du är vid god hälsa, Jim. I din hytt kan du vila upp dig.
Du kan uppleva hibernationssjuka.
Din dörr kommer att lysas upp.
Din hytt är ditt hem tills vi landar.
I fyra månader får du förbereda dig för livet på Homestead II.
Du får träffa medpassagerare, gå kurser och lära dig om kolonilivet.
Du tillhör studentgrupp 38, för passagerare med teknikfärdigheter.
Skanna ditt ID för att bekräfta bagageleveransen.
Jim...? Skanna ditt ID för att bekräfta bagageleveransen.
För att återhämta dig från hibernationen ska du dricka mycket.
Njut av färden med Avalon, en stjärnkryssare från Homestead.
God morgon! Det är en underbar morgon här på Avalon.
Tänk inte hemlängtan, tänk Homestead.
Vi drar igång med en favorit från jorden.
Nej.
Fånigt...
Äg den, Jim. Du har en cool jacka.
Hejsan, passagerare. Jag ber er alla att sitta ner.
Välkommen, studentgrupp 38, till introduktionskursen i koloniliv.
Vår välmående jord är civilisationens vagga.
Men för många är den överbefolkad, överprissatt och överskattad.
- Jag kanske är i fel... - Spara frågorna till slutet, tack.
- Kolonierna är ett bättre val. - Var är alla andra...?
Ingen är vackrare än Homestead II, de ockuperade världarnas juvel.
Ursäkta, men var är alla?
- Alla är vi ombord på Avalon. - Jag är ju ensam här.
Det finns 5000 passagerare och 258 besättningsmedlemmar.
- Så varför är jag ensam? - Vi är här gemensamt.
Hallå?!
Är det nån här? Hallå?
Spänn fast er och säkra lösa föremål.
I denna hiss upphävs gravitationen tillfälligt.
Centralhallen.
Välkommen till centralhallen här på Avalon. Kan jag stå till tjänst?
Jag vill prata med en människa. En riktig.
Personlig tränare? Reseledare? Terapeut?
Jag vet inte. Nån som bestämmer.
Stewarden sköter passagerarärenden och befinner sig på plan 3.
- Tack. - Så gärna.
- Inte bra... - Vem flyger skeppet?
- Besättningen: Kaptenen, piloten... - Jag vill tala med kapten.
- Kapten träffar sällan passagerare. - Det är en nödsituation!
Kapten befinner sig vanligtvis på bryggan i befälsringen.
Tillträde till bryggan kräver särskild behörighet.
Det är inte sant...
Välkommen till observatoriet.
Vad kan jag visa dig?
Vi skulle landa snart.
Det är bara jag som är vaken.
- Vad kan jag visa dig? - Visa mig Homestead II.
Det är den fjärde planeten i Bhakti-systemet.
- Okej. Och var är vi? - Mellan jorden och Homestead II.
- Vi anländer om cirka 90 år. - Va...?
Vi landar om 90 år, tre veckor och en dag.
- När lämnade vi jorden? - För omkring 30 år sedan.
Jag vaknade för tidigt...
- God dag. - Hur kontaktar jag jorden?
Interstellära meddelanden skickas med laser. Det är en dyr tjänst.
- Skit på dig. - Så lite så.
- Planet och anslutning? - Jorden. Homestead Company.
Det finns 30826 kontakter under Homestead Company.
Jag emigrerar till Homestead II och är i ett nödläge.
- Kundtjänst? - Det låter bra.
Tala in ditt meddelande.
Hej. Jag heter Jim Preston, passagerare ombord på Avalon.
Det blev något fel med min hibernationskapsel.
Jag vaknade för tidigt. Och då menar jag på tok för tidigt.
Ingen annan är vaken och jag vet inte hur man somnar om.
Och det är 90 år kvar.
I den här takten kommer jag...
Jag försöker fixa det, kanske har jag missat nåt.
Jag behöver hjälp. Det var allt.
Tack.
Meddelandet skickat.
Perfekt.
- Meddelandet kommer fram om 19 år. - Förlåt?
- Tidigast möjliga svar om 55 år. - 55 år...
Vi beklagar dröjsmålet. Det blir 6012 dollar.
God eftermiddag.
Skönt att se ett annat ansikte! Jag trodde att bara jag var vaken.
Vem vill sova en sån här vacker dag?
- Vi ska inte vara här. - Jag skvallrar inte.
Det blir vår lilla hemlighet.
- Vad får det lov att vara? - Va...?
- Du ser ut att dricka whisky. - Visst...
Du är en robot...
En android, formellt sett.
Arthur var namnet.
- Jim. - Trevligt att träffas, Jim.
- Hur mycket vet du om skeppet? - Jag vet inte. En del.
- Vad gör man om kapseln krånglar? - De är ofelbara.
- Jag vaknade för tidigt. - Omöjligt.
- När kommer vi till Homestead II? - Om 90 år, ungefär.
- Och när ska passagerarna vakna? - De sista fyra månaderna.
Varför sitter jag då här med 90 år kvar av färden?
Du kan omöjligen vara här.
Men det är jag.
God morgon! Det är en vacker dag på Avalon.
Så vakna och njut av vistelsen!
Välj önskad produkt.
Tyvärr är Mocha Cappuccino Extreme avsedd för passagerare i guldklass.
- Tyvärr är Mocha Cappuccino... - Ta den på rummet, då.
Mat kan införskaffas på...
Tyvärr är franska rost... Tyvärr är pumpa... Tyvärr är vaniljchai...
Tyvärr. Tyvärr.
- Stor kaffe. - Grädde och so...
- Njut av kaffet! - Jaha.
CENTRALHALLEN
AUTODOC
BARTENDERMODELL
HIBERNATIONSKAPSEL
Besättningens hibernationskammare kräver särskild behörighet.
KRITISKT FEL PÅ HISS 2B
Centralh... Åker ner.
Vänligen... våning...
Centralhallen.
Det är kört, Arthur. Totalt helkört.
Så, så. Efter regn kommer solsken.
Jag kommer att dö av ålderdom ombord.
Alla ska vi dö. Till och med androider hamnar på skroten.
Jag är din enda kund. Varför polerar du glas jämt?
Yrkesknep. Folk blir nervösa om bartendern bara står där.
Få höra några visdomsord från baren, då. Jag är vilse i rymden.
Du är på fel plats. Du upplever att du bör vara någon annanstans.
Mitt i prick.
Tänk om du kunde knäppa med fingrarna och hamna där du ville.
Du skulle nog ändå känna att du befann dig på fel plats.
Längtar man alltid bort, glömmer man att njuta av den plats man är på.
Vad menar du?
Oroa dig inte över saker du inte råder över.
Lev lite!
"Lev lite"...
Välkommen till Wien-sviten.
Ja...!
Va?!
Heja Jim!
Dubbel portion jätteräkor, tack. Tredubbel.
Dansduell.
Okej...
Jag gjorde ju likadant!
Stor kaffe.
Una más margarita, por favor.
Ni har druckit många, señor.
O, Hector. Por favor! Otra vez.
Sí, señor.
Gracias.
Heja Jim!
Stick!
Kom tillbaka.
Kom...
Välkommen, Jim.
Vänligen studera skärmarna med säkerhetsråd.
Rymddräkterna är utformade för att tåla den ogästvänliga rymden.
Dräkten är av kolfiber och polyamid och är både flexibel och hållbar.
Kom ihåg att rymddräkten är din livlina.
Dra i spaken till höger för att utjämna lufttrycket.
Magnetskor aktiverade. De kan inaktiveras med armpanelen.
Med den röda knappen öppnas luftslussen.
Njut av upplevelsen!
Säkerhetslina fastsatt.
INAKTIVERA MAGNETSKO
Välkommen tillbaka, Jim.
Vi hoppas att du snart kommer igen för en ny nervkittlande upplevelse.
Njut av upplevelsen!
AURORA LANE FÖRFATTARE
Aurora...
Söker passagerarprofil...
Aurora Lane, passagerare 1456. Jag är författare.
Vi berättar historier för att känna att vi inte är ensamma.
Din far var Oliver Lane, Pulitzer-vinnaren.
Ingen press, va?
Pappa sa: "Lever man ett ordinärt liv blir ens berättelser ordinära."
"Man måste leva äventyrligt!"
Så... här är jag.
God morgon.
Vi börjar om på alla sätt och vis.
Jag måste komma på hur jag vill leva och skaffa nya vänner.
Som första skoldan, om det tog skolbussen 120 år att komma fram.
- Vi får skapa en egen kultur... - Du är rolig.
Har du nånsin känt igen dig helt i en text?
- Jag läser inte så mycket. - Hon är duktig.
- Vem då? - Aurora.
Aha, den sovande flickan.
Universum är kanske inte ondskefullt, men det har elak humor.
Man får flyga till en annan planet men dör på vägen dit.
Och man har den perfekta kvinnan...
...mitt framför ögonen.
Men ändå är hon utom räckhåll.
Visst lär jag sakna New York.
Med kaffe och utsikt över Chrysler- skrapan kan jag skriva hela dan.
Det finns väl kaffe där? Annars vänder jag hem till jorden igen.
HIBERNATIONSKAPSEL
Jag kommer att sakna folkmassorna, rösterna...
Tänk om man satt på en öde ö och kunde önska sig att nån kom dit.
Då slapp man vara ensam, men den andra personen skulle bli fast där.
- Skulle du önska dig det? - Jag har aldrig varit på en ö.
Nej, okej. Vi glömmer ön.
Tänk om man kom på ett sätt att göra livet en miljon gånger bättre.
Men det var orätt och oåterkalleligt. - hur kalkylerar man?
Det var inga robotfrågor.
Jag vet hur man väcker Aurora.
Nog skulle du må bra av sällskap.
- Hon skulle bli fast resten av livet. - Jaha, då går det ju inte.
- Vad ska jag ta mig till...? - Du har ju mig.
Du är en maskin, Arthur.
Titta. Du känner inte det här. Du har inga känslor.
Det där gjorde inte ont. Du bryr dig inte ens.
För du är ingen... människa.
Tänk inte ens tanken.
Inget mer snack om Aurora. Jag har gått vidare.
Tänk inte ens tanken!
Skulle jag bara älta det? Det förbjuder jag mig själv.
Beslutet är fattat. Jag klipper bandet, bara.
Jag säger aldrig ens hennes namn igen. Det räcker nu.
Du får inte...
Jag rakar mig.
Låt bli, snälla du.
God morgon, Aurora. Hur mår du?
Det är normalt att vara omtöcknad. Du har legat i dvala i 120 år.
Centralhallen.
Hallå?
Är det nån här?
Hejsan.
Hej.
Är du passagerare eller besättningsman?
Passagerare.
- Jim Preston. - Aurora Lane.
Vet du vad som står på? Ingen annan i min rad har vaknat.
Samma här.
Besättningen ska vakna en månad före oss, men jag har inte sett till nån.
Besättningen sover.
- Menar du att ingen är vaken? - Bara jag.
- Bara du? - Bara vi.
Vi landar ju om ett par veckor.
Vi anländer om cirka 89 år.
89 år...?
Det är inte de andra som vaknar sent.
Vi vaknade för tidigt.
Vi behöver hjälp. Var är besättningen?
De är i en säker hibernationskammare.
Allt viktigt, som styrning, reaktorer och motorer, finns bakom brandväggar.
Hur länge har du varit vaken?
Ett år och tre veckor.
Nej...! Det här får inte hända.
- Vi måste somna om. - Det går inte, Aurora.
Vi lägger oss i kapslarna och startar om dem.
Jag hittar inte min kapsel...!
Jag vet inte vilken...
Jag vet inte vilken som är min!
Jag hjälper dig. Men det spelar ingen roll.
Att försätta någon i hibernation kräver särskild utrustning.
Minns du sövningsanläggningen och alla behandlingar vi fick?
Kapslarna skulle hålla oss sövda, men de kan inte söva oss på nytt.
Tror du inte att det finns något sätt att gå ner i hibernation igen?
Nej.
Men det måste det ju finnas. Det måste det.
Klockan är nio. Läggdags.
Jag borde försöka lösa problemet, men jag kan inte hålla ögonen öppna.
Det dröjer några där innan du är dig själv igen. Ta och vila lite.
Jag får nog lov att göra det.
- Jag följer dig till hytten. - Det behövs inte. Jag klarar mig.
Okej.
God natt, Aurora.
Över ett år? Jag kan inte ens föreställa mig det.
- Det måste ha varit svårt. - Det var det.
God natt, Jim.
Spänn fast er och säkra lösa föremål.
- Whisky, ren. - Ska bli.
- Hur har dagen varit? - Aurora är vaken.
Gratulerar.
Du ser inte glad ut.
Kan du bevara en hemlighet?
Jag är inte bara bartender. Jag är en gentleman.
Säg inte till Aurora att jag väckte henne.
Hon tror att det var en slump. Låt mig berätta.
Självklart.
Varför kan man inte sövas på nytt? Tänk om en kapsel går sönder?
Ingen kapsel har fått nåt tekniskt fel på tusentals rymdfärder.
Men jag är ju vaken.
Hibernationskapslarna är ofelbara.
God morgon. Har du ätit nåt?
Nej, jag är utsvulten. Och den här apparaten är idiotisk!
Så gärna.
KRITISKT FEL
Frukost av guldklass.
- Vad du var anspråkslös. - Jag är ingen guldpassagerare.
- Smördegsbullar är över min lönenivå. - Har du ätit det där hela tiden?
- Vad vill du ha? - Det är lugnt.
- Lägg av. - Okej.
Varsågod.
Förresten, tänk om man kan söva sig på sjukavdelningen.
Där finns bara skannrar och en Autodoc.
- Kanske en sövningsmaskin i lasten? - Tanken slog mig med.
Men på godslistan står jordbruks- grejer, maskiner och handelsvaror -
- och diverse reservdelar. Vi hittar ingen hibernationsenhet där.
- Vi kan bygga en. - Nej.
- Du försöker ju inte ens! - Jag har försökt med allt.
I över ett års tid har jag försökt med allt.
Jag tänker i alla fall inte ge upp!
Sjukavdelning.
Forskningsartiklar eller manualer, då?
Hibernationstekniken är patenterad.
Följande artiklar om ämnet är teoretiska.
Ny fil. "Min färd."
"Jag gick ombord på Avalon med en idé och en destination."
"Och nu är båda utom räckhåll."
"Jag vaknade för sju dagar sen, alldeles för tidigt."
"Jag kanske får tillbringa resten av livet här."
"I en värld av stål, tusen meter lång."
"En annan passagerare är vaken. En mekaniker, Jim Preston."
"Han verkar ha förlikat sig med vårt öde."
"Men jag är rädd."
"Jag kämpar för att hålla mig lugn."
"De andra passagerarna kommer att sova i 90 år till."
"Men jag får leva hela mitt liv ombord."
"En evig färd, utan slut."
"Med en främling som enda sällskap."
Varför gjorde du det?
Gjorde vad?
Emigrerade. Lämnade jorden.
Jag intervjuar dig.
Det första hibernationsfelet i rymdfartens historia. Du är en story.
- Vem ska du berätta för? - Eftervärlden.
Varför lämnade du livet på jorden?
Efter en 120-årig hibernation återser man aldrig familj och vänner.
Man vaknar i ett nytt århundrade på en ny planet.
Det perfekta geografiska självmordet.
- Jag kunde fråga dig samma sak. - Men det är min intervju.
- Flydde du från nåt? - Nej. Allt var bara bra.
- Så? - Jag sökte en ny värld, en omstart.
- Det där är från Homesteads reklam. - Är det?
Okej, du har rätt.
På jorden lagar man inte trasiga saker, man ersätter dem.
På kolonierna har de problem som måste lösas. Min typ av problem.
Där är en mekaniker betydelsefull. En ny värld är under uppbyggnad.
Jag kan bygga mitt eget hus.
Öppna vidder. Utrymme att växa.
- Ännu en slogan. - Kan inte en slogan vara sann?
Vet du hur mycket Homestead tjänade på sin första planet?
Åtta kvadriljoner dollar. Det är åtta miljoner miljarder.
Inget är mer lukrativt än koloniplaneter.
- Betalade du fullpris för biljetten? - Nej, jag har ett attraktivt yrke.
Så de fyller ditt huvud med drömmar, ger dig rabatt -
- och du flyttar till deras planet och ger dem 20 % av din lön hela livet.
Plus skulderna du drar på dig ombord.
Så allt du ser här är 5000 fårskallar?
Jag ser nollor i Homesteads slutresultat.
Jag ser 5000 män och kvinnor som förändrar sina liv.
Av 5000 olika anledningar. Du känner dem inte.
Jag är journalist. Jag kan människor.
Jaså?
Han här... Är han bankman, lärare eller trädgårdsmästare?
- Bankman. - Trädgårdsmästare.
Och vad heter hon. - Madison, Donna eller Lola?
"Donna" är för allvarligt för en sån frisyr. Lola.
- Madison. - Skit också!
Köksmästare, revisor eller barnmorska?
Barnmorska. Det hade du aldrig hittat på.
Stämmer.
Jag visste inte att barnmorskor fortfarande fanns.
Henne gillar jag. Vi skulle bli kompisar.
- Tror du att man kan se det? - Gör inte du det?
Jo.
Tur och retur?
Jag hade tänkt bo på Homestead II i ett år och sen återvända till jorden.
Jag ville ha ett nytt liv, men du hamnar bara där du började.
Jag hamnar 250 år in i framtiden.
På jorden, som fortfarande är civilisationens mittpunkt.
Den enda författare som har besökt en kolonivärld. En unik story.
Den om människans resa mot stjärnorna. - historiens största migration.
- Du kommer ju inte att känna läsarna. - Men de skulle läsa den.
Eller de hade gjort det.
Nu blir det aldrig av. Jag kanske aldrig skriver igen.
Jag har inga fler idéer om hur vi ska rädda oss själva.
Jag vill inte ens tänka på det mer.
Vad finns det att göra här?
- På allvar? - På dödligt allvar.
- Partnerläge. - Kom igen!
Tagga till nu.
Man står här och sen härmar man dem.
Finns det inget annat vi kan göra?
Gör bara som... Du måste inte.
- Storkross! - Va?!
Okej, få se då.
- Vad flinar du åt? - Att jag leder med två poäng.
- Vem är skönheten? - Aurora.
Aurora... Ett nöje.
- Det gick ju jättebra! - Okej, en gång till.
- Jag hade inga brallor på en månad. - På sju veckor och två där. Skamlöst.
Du har själv inte mycket att komma med på det området.
Jag skrattade åt den utan byxor när jag själv saknar ben.
- Jag glömde att livet är förstört. - Jag är ledsen.
För vad?
Jag går och lägger mig.
- God natt. - God natt, Aurora.
Hon är underbar.
Ett utmärkt val.
Hejsan.
- Hej. - Varsågod.
- MIDDAG I KVÄLL? - JIM
Bjuder han ut mig?
Behöver du en penna?
Hon såg måttligt imponerad ut.
- Hemskt gärna. - A.
"Hemskt gärna", skrev hon.
Du har besök.
- Oj...! - Du har snyggat till dig bra själv.
- Du har shoppat. - Jag har snattat.
God kväll. Vad får det lov att vara?
Jag tar en Manhattan.
- Whisky med is. - Ska bli.
Vad eleganta ni är.
- Tack, Arthur. Vi är på dejt. - Så trevligt.
- Du tog tid på dig... - Jag ville ge dig lite space.
Det är ju det enda jag inte behöver mer av!
Merci beaucoup.
- Gott! - Det var inte lätt att få bord.
De vill nog att vi går snart, de tittar snett.
Väldigt välbesökt i kväll.
- Hur går det med boken? - Jag vet inte vad det ska bli än.
Pappa brukade skriva om sitt liv, men han hade egna historier.
Han hade seglat runt Antarktis, varit krigskorrespondent, haft kvinnor...
- Han skrev om sin dotter. - Om dig?
- Jag läste om mig själv i böckerna. - Hur var det?
Inte alltid så lätt. Man fick veta mer än man egentligen ville.
Och när jag var 17 år...
...fick han en hjärtattack.
Sittande vid tangentbordet. Och så var det slut.
Det där var tungt... Förlåt. - Vi behöver mer vin här.
- Jag tycker om att höra om ditt liv. - Tack.
- Vad gör vi här? - Du ska få se.
Bästa föreställningen i hela stan.
- Du har alltså gjort det förut? - Jajamän.
- Och det är säkert? - Nix.
Jo, hyfsat.
Din tur.
Och klänningen...?
Visst ja...
Vänd dig om.
Säkerhetslina fastsatt.
- Vad gör du? - Litar du på mig?
Tack!
Du är den vackraste jag nånsin har sett.
Jag dör nästan.
- Mår du bra? - Ja.
Jag mår bra. Det är bara...
Ja, jag vet.
"Jag har börjat träffa nån."
"Ni kan aldrig gissa vem."
"Vi är de sista två i världen som nånsin skulle bli ihop."
"Men här är vi nu. De sista två i världen."
- Förlåt? - Jag skriver, Arthur. Tyst.
"Jim och jag fann lyckan av en slump."
"Som två skeppsbrutna på främmande kust."
- "Främmande kust". Det var fint. - Du måste inte säga så.
Den här orkar du aldrig...
Fula fiskar...
Läs vidare.
"Det är lustigt... Alla har vi drömmar."
ÄDLA METALLER
"Vi gör upp planer, som vore vi kaptener över våra egna öden."
"Men vi är passagerare som färdas dit ödet vill."
Arthur!
"Det är inte det liv vi tänkt oss, men det är vårt."
"Och för första gången i hela mitt liv känner jag mig inte ensam."
"Det var inte meningen att vi skulle finna varann."
"Men det gjorde vi."
"Jag känner inte längre att livet är över, utan att det just börjat."
- Hur har du haft det i dag? - Bra. Jag har skrivit några sidor.
Har du hittat nåt som kan vara till hjälp?
- Det har jag. - Är de riktiga?
Jag har själv plockat dem.
För att vara två olycksfåglar har vi haft rejält med tur.
Lystring. Det kan vara en god idé att uppsöka en observationsplats.
Avalon tar ny fart i omloppsbana runt stjärnan Arcturus.
Otroligt.
En röd jätte.
- Universums present till dig. - Va?
Grattis på födelsedagen.
- En födelsedagsdrink... - Hur vet du att jag är gammal nog?
- Jag frågar inte inför en gentleman. - Jim är ingen gentleman.
Förresten har vi inga hemligheter.
- På det viset? - Du hörde henne. Snart tillbaka.
En perfekt födelsedagsdrink.
Jag minns den här dan för ett år sen. Vad Jim såg fram emot att träffa dig!
Va? Hur kunde han se fram emot det?
I månader grubblade han över om han skulle väcka dig. Han gick på om dig!
Väckte han mig?
Javisst.
Han sa att det var hans livs svåraste beslut, men det blev ju utmärkt!
Vad är det?
Väckte du mig?
Ja, det gjorde jag.
Hur...? Hur kunde du?
Jag försökte låta bli.
Jag mår illa...
Jag ser inget!
- Snälla Aurora... - Håll dig borta från mig!
Jag kan inte lämna skeppet...!
Får jag prata med dig?
Aurora...
Inget jag säger kan göra det bra igen. Men lyssna på mig.
Jag kände mig så ensam, så väldigt länge.
Det kändes som om jag höll på att försvinna.
När jag först såg dig var jag beredd att...
Du räddade mitt liv.
Jag vet att det inte ursäktar det jag gjorde.
Jag har läst allting du har skrivit.
Jag blev förälskad i din röst.
...och i dina tankar.
Jag blev förälskad i dig.
Och helt plötsligt...
...kände jag mig inte strandsatt längre.
Mitt meningslösa liv hade fått ett syfte.
Jag önskar att jag kunde göra det ogjort.
Men det kan jag inte.
- Jag vill inte förlora dig. - Jag bryr mig inte!
Jag bryr mig inte om vad du vill eller varför du väckte mig!
Du tog mitt liv!
Vänta. Svitens kontrollcenter startar om.
KRITISKT DIAGNOSTICERINGSFEL
Jag avundas dig, Arthur.
- Hur så? - Du har ett syfte.
Du är alltid glad.
- Hur går det med boken? - Jag har aldrig skrivit om mig själv.
En av mina bästa texter, men jag vet inte varför jag håller på.
Jag avskyr den ende som kan läsa den.
Det sägs att tiden läker alla sår.
Det är inte lika enkelt med krossade hjärtan.
Du skulle aldrig förstå.
Arthur!
- Tisdag är ju min dag med Arthur. - Det är onsdag.
Baren är din.
- Vad får det lov att vara? Whisky? - Kaffe.
Vi älskar dig, Aurora! Vad ska vi ta oss till utan dig?
Du är den modigaste jag vet.
Jag lovar att tänka på dig varje dag.
När du vaknar är jag borta, men jag kommer aldrig att glömma dig.
Du är min bästa vän.
Jag vet att du aldrig var lycklig här.
Ingenting räckte nånsin till för dig.
Du måste inte resa. Du kan finna det du söker här.
Men eftersom du ändå reser önskar jag mig en sak.
Att du hittar nån som fyller ditt hjärta och att du släpper in honom.
Du måste inte göra något fantastiskt för att bli lycklig.
Ha kul, våga chansa.
Okej...
Jag älskar dig, Aurora.
Farväl.
God morgon, Arthur!
- Kaffe, tack. - Ska bli.
- Smutsar du ner min barstol? - Gör man saker, skitar man ner sig.
- Och vad har du gjort? - Förbättringar.
Centralhallen.
Plan 1.
Frukost av guldklass.
Det här är däcksbefäl Gus Mancuso.
Vem fan har planterat ett träd på mitt skepp?
- Vem har gjort det här? - Jag.
- Och vem är du? - Jim Preston.
Aurora Lane.
- Finns det fler som är vakna? - Bara jag och han.
- Hur långt har vi kommit? - Vi har 88 år kvar.
Hibernationsfel...
Det skulle ju inte kunna hända.
Tre personer, tre defekta kapslar.
- Som jag har försökt ta mig in här! - Nu är du inne. Rör inget.
- Jobbar du här? - Nej, här jobbar flygpersonalen.
Operationsbefäl, navigation, kommunikation...
Obehörig personal.
Ursäkta.
Om jag tolkar det här rätt håller vi kursen.
- Vad felet än är, fungerar navdatorn. - Är det fel på skeppet?
Med tre kapselfel? Ja. Frågan är bara vad.
Märkligt.
Här borde vi se diagnoser från hela skeppet, men det finns inga data.
- Jag får kolla systemen manuellt. - Kan vi inte återvända till jorden?
I halv ljusfart tar det lika lång tid som att fortsätta.
- Nåt måste vi kunna göra. - Tyvärr, vi kan inte ändra kurs.
Mår du bra?
Hibernationsbaksmälla. Det händer jämt.
Centralhallen.
Två år... Finns det fler träd jag bör känna till?
Se upp!
- Det där var nåt nytt. - De har börjat krångla.
- Med den där blir det... femton. - Femton?
- Frukostbaren fick spel i dag. - Och en hiss.
- Förra veckan var jag inlåst två där. - Var du?
Sånt ska inte hända på det här skeppet.
Vi har sexton teknikstationer per däck.
När man dockar plattan synkar datan automatiskt. Uppfattat?
Du tar däck 1-2, du tar 3-4.
- Jag går ner och kollar våra kapslar. - Det blir nog intressant...
Hade inte du ett jobb att sköta?
Jag är klar.
Jag kollade din kapsel.
Klockchippet var stekt. Osannolikt, men okomplicerat.
Med min kapsel var det knepigare. Ett antal samtidiga systemfel.
Hela grejen fick fnatt.
Det förklarar varför jag mår uselt. Men Auroras kapsel...
Det var ditt verk.
Ja.
Jag trodde att du hade haft en jävla tur som blev fast med henne.
- Men det var väl inte tur? - Nej.
- Vet hon? - Ja.
- Hur länge var du ensam? - Ett år.
Men ändå...
Fy satan.
Data mottagna.
Samma som Jims.
Nedstängda system överallt, utan synbart samband.
- Såg du hibernationskapslarna? - Ja.
Då vet du...
...vad Jim gjorde.
Ja.
- Och? - Det är inte min...
Han väckte mig. Han tog mitt liv ifrån mig!
- Jag vet, men vi har ett arbete... - Det är mord!
Du har rätt. Men den som drunknar försöker dra med sig nån annan.
Det är inte rätt, men karln drunknar ju.
Med den här blir det sexton.
Hur är det med dig?
- Du borde gå och vila lite. - Ja.
Några timmar, sen sätter vi igång igen i morgon bitti.
GRAVITATIONSFÖRLUST
GRAVITATIONSDRIFT AKTIVERAD
Jag var i bassängen när gravitationen försvann.
Vi måste leta rätt på Gus.
Gus! Gus!
Gravitationsförlusten tyder på att de viktigaste systemen börjar svikta.
Varje fel är en bränd processor. Systemen pressas för hårt.
Men varför?
Visa systemfelen över tid.
Bearbetar tidslinje.
Kaskadfel...?
Det började med en överbelastning för två år sen.
Sjutton tekniska fel på en dag, varav ett på hibernationskapsel 1498.
Det var min. Då vaknade jag.
- Vad hände den dan? - Ett viktigt system gick ner.
Övriga system försöker kompensera, men överbelastningen är för stor.
Vi måste hitta felet och laga det.
Hur illa kan det bli?
- Ge mig en riskanalys. - Extrapolerar.
Uppdraget står i begrepp att misslyckas.
Sviktande system: Livsuppehållning, fusionsreaktor.
Vi är fast på ett sjunkande skepp.
Maskinhallen.
Inte mycket kan slå så hårt mot skeppet.
Eftersom diagnostiken är bränd får vi leta upp felet själva.
Var börjar vi?
Gus!
Skanning genomförd. Analyserar data.
ANTAL AVVIKELSER: 612
- Vad är det för fel på mig? - Ett par saker.
612 avvikelser hittade.
Släpp ut mig.
- Vad är prognosen? - Kritisk diagnos kräver läkare.
Förbigå på min auktoritet, ID 2317. Ut med språket, doktorn.
Systemisk nekros, progressiv organsvikt. Orsak okänd.
- Orsaken är min krånglande kapsel. - Vad är behandlingen?
Det finns ingen som meningsfullt förlänger patientens liv.
- Hur länge har jag kvar? - Livet är redan i slutskedet.
Sedativa preparat lindrar smärtan de sista timmarna.
Gus...?
Jag behöver en minut.
Vi har problem med flygningen.
Gus!
- Var kan han vara? - För er säkerhet, gå till hytterna.
Vi har problem med flygningen.
För er säkerhet, gå till hytterna.
- Jag borde ha tagit pillren... - Jag hämtar dem.
Nej, stanna här hos mig.
Sätt dig.
Ta hand om varandra.
Mitt ID.
Så att ni kommer in där ni behöver.
Laga skeppet.
Ta reda på vad som är fel med henne.
- Hur ser jag ut? - Du ser strålande ut.
Tjejerna älskar uniformen...
Vad gör vi nu?
Det där lät inte bra.
- Jag går tillbaka till maskinhallen. - Kan du fixa det här?
Jag behöver din hjälp.
Kom!
Arthur!
Kom!
Maskinhallen.
- Ska vi inte väcka besättningen? - Uppvaknandet tar för lång tid.
Vad letar vi ens efter?
Nånting trasigt - och stort.
Kom!
- Är den trasig? - Verkar funka. Vad kommer sen?
Kraftstationen. Hitåt.
Kom igen...! Hela sektionen är stängd, något är fel.
Vi letar ju efter fel. Försök öppna den.
Varning.
Tryckfall. Förseglingsprocess inledd.
- Stäng samtliga dörrar. - Håll i dig!
Varning. Riskabel syrenivå. Stäng samtliga dörrar.
Fånga!
Trycksättningen misslyckades.
Trycket normalt.
Syrenivån återställd. Avslutar nödförsegling.
Det är ett hål i skeppet...!
Fler än ett.
- Skeppet ska ju vara meteorsäkert. - En måste ha sluppit igenom.
Det är varmt!
Vi verkar ha hittat felet.
Det är reaktorkontrollen.
- Den här träffade oss för två år sen. - Jim...
Hur ska vi laga det här?
- Vi kommer att dö. - Det finns reservdelar till allt.
- Ljus. - Förlåt.
- När modulen dras ut slocknar datorn. - Vad händer då?
Jag sätter tillbaka den så fort jag kan.
Skynda dig!
Jim!
Reaktorkontrollen omstartad.
Ventilerar reaktor.
- Vi lagade den ju! - Ventileringen misslyckades.
Kräver manuellt handhavande.
- Ventilfel. - Kom igen!
- Ytterporten svarar inte. - Vad betyder det?
Den yttre porten har fastnat.
Vi måste öppna den och kyla reaktorn, annars sprängs skeppet.
- Hur då? - Jag måste öppna den från utsidan.
Jag öppnar porten och flyttar mig, sen blåser du ut elden i rymden.
Du "flyttar dig"? Hur går det för dig när porten öppnas?
En värmesköld hjälper kanske.
Du kanske behöver det här.
Det fixar sig.
Bäst jag sätter fart.
Jim... Jim!
Kom tillbaka till mig.
Jag kan inte leva på skeppet utan dig.
Kritisk temperatur.
Vad är det?
- Vad är det för fel? - Ingenting. Fortsätt.
- Säkert? - Fortsätt.
Jag är framme vid ventilröret.
Ny förankringspunkt. Återfäst säkerhetslina.
Jag ser porten.
Temperaturen stiger.
Varning: Kritisk temperatur.
Reaktorhöljet instabilt.
- Var är du? - Framme vid porten.
- Jag är beredd. - Då kör jag.
Porten öppnas inte. Jag får göra en förbikoppling.
Temperaturen stiger.
Kom igen, Jim! Skynda dig!
- Jag försöker igen. - Säg när du har hunnit undan.
- Nej! - Vad är det?
Vad är det som händer, Jim?
Porten håller sig inte öppen.
Jag måste nog stanna här och hålla upp den.
Nej! Ta dig därifrån!
- Det går inte. - Jim...!
Tiden räcker inte till.
- Reaktorhöljet instabilt. - Jim!
Ventilera reaktorn.
Du förstår inte!
- Öppnar jag porten nu, så dör du. - Förhoppningsvis inte.
- Vi kommer på nåt annat. - Det finns inget annat.
Jim...!
- Det är okej. - Nej, det är det inte!
- Temperaturgränsen överskriden. - Det skulle inte sluta så här!
- Skeppet sprängs snart. - Då dör vi båda två!
Det finns 5000 människor ombord.
Vi måste.
Kabintryck vid maxgräns.
Gör det nu.
Kabintryck vid maxgräns.
Temperaturen sjunker.
Jim...
Ventilering genomförd. Omstart initierad.
Säg något, Jim...!
Dräkttrycket sjunker.
Återvänd till skeppet omedelbart.
Aurora?
Det funkade! Du kan komma in!
- Ja, angående det... - Är du skadad?
Jag blev utblåst ur röret. Linan brast.
Jag kan inte ta mig till skeppet.
Jag kommer ut och drar in dig!
Varning: Kritisk syrgasnivå.
Återvänd till skeppet omedelbart.
Jag är ledsen, Aurora.
För allt.
Håll tyst! Jag är på väg.
Jag önskar att vi hade träffats om 90 år.
Jag skulle ha byggt ett hus åt dig.
Jag skulle ha läst din bok.
Den kommer att bli jättebra.
- Säkerhetslina fastsatt. - Lokalisera Jim Preston.
Jim Preston lokaliserad.
Jag kommer och hämtar dig.
Jim!
- Beklagar. Patienten är död. - Återuppliva honom då!
Ingrepp postmortem kräver behörig personal.
Nej...!
Förbigå på min auktoritet. ID...
...1... 7...
...2...
2317... ID 2317!
ÅTERUPPLIVNING
- Flera åtgärder rekommenderas ej. - Förbigå! Gör det!
Utför.
Jim...!
- Du kom och hämtade mig. - Ja!
- Tack så mycket. - Stå still.
Jag måste visa dig en sak.
I befälsläge kan Autodoc "stabilisera och upphäva kroppsfunktioner".
Den får all metabolism att upphöra.
- Vad menar du? - Du kan återgå i hibernation.
Det finns ju bara en Autodoc.
Ja.
Och du ska lägga dig i den och somna.
Du kommer att vakna på Homestead II och skriva din bok.
Du ska slutföra resan du påbörjade.
Då skulle ju du bli ensam.
Det har jag varit förr. Det klarar jag.
Men jag skulle aldrig få se dig igen.
Jag kommer och hälsar på.
Tisdag är ju min dag med Arthur.
Lika vacker som alltid.
- Tack, Arthur. Du ser också bra ut. - Tack vare dig.
Vad är det där?
Nånting jag har velat ge dig länge.
Vad vacker...
Du tog tid på dig.
Champagne... Jag väntar.
Inget dumt liv...
Inget dumt liv.
88 ÅR SENARE
Inleder väckning av besättningen.
"Mina medpassagerare."
"Om ni läser det här har Avalon nått sin destination."
Centralhallen.
"Det hände en hel del medan ni sov."
"En vän sa en gång:."
"Längtar man bort, glömmer man att njuta av den plats man är på."
"Vi hamnade vilse längs vägen."
"Men vi fann varandra."
"Och vi skapade oss ett liv, ett underbart liv."
"Tillsammans."
Översättning: Magnus Lässker Svensk Medietext
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!