Poate în una din zilele astea ai putea să mă laşi,
în faţa casei mele.
Noapte bună.
Ajutor! E cineva acolo, ajutor!
Nu ştiu, nu ştiu despre ce vorbeşti!
Nu ştiu!
Cred că râzi de mine, omule.
Nu ştiu despre ce vorbeşti, omule!
Ma confunzi! Nu ştiu despre ce vorbeşti!
Bine, bine, bine!
Bine! Îţi voi spune ceea ce vrei să ştii.
Ia arma aia din faţa mea, bine?
Bine, bine, bine, bine. Îţi voi spune ce vrei.
Doar dă arma aia din faţa mea.
Ne-am înţeles?
Am crezut că-mi dai drumul, ştii?
Lasă autorităţile să-mi facă ceea ce trebuie.
Tribunalul, închisoarea si...
Haide! Ţi-am spus ce vroiai să ştii!
Ţi-am spus ceea ce vroiai să auzi!
Stai! Ţi-am spus ceea ce vroiai să ştii!
Te rog! Ţi-am spus ceea ce vroiai să ştii!
Veţi găsi bagajele pe peron.
Trenul va pleca spre...
- Eşti Henley, nu-i aşa? - Da.
Bună.
- Eu sunt Miranda Kirby. Ce distractiv. - Îţi mulţumesc că ai venit să mă iei.
Agent imobiliar cu servicii complete. Aşa mi se spune.
Bine ai venit în Haplin. Îţi va plăcea aici.
- Cânţi la chitară? - Da.
Mereu am vrut să cânt.
- Ştii, am făcut lecţii când am avut 9 ani. - Mulţumesc.
Dar nu-mi plăcea profesorul meu pentru că mirosea.
Şi i-am întrebat pe părinţii mei dacă pot să renunţ şi m-au lăsat!
Mă tot gândesc să-i dau în judecată acum, sincer.
Îţi dai seama dacă nu mă lăsau să renunţ?
Aş fi dat peste nas lui Eric Clapton, astăzi.
Jordan a mea are 8 ani.
Va începe să cânte din vară.
Şi dacă va vrea să renunţe...
- Scuze, partenere! Nu se poate! Intră! - Sigur, bine..
De ce ai ales Haplin, dragă?
În afară de afişajul geografic impecabil.
Ei bine, mama mea venea în vacanţă aici când era copil.
Bine.
Da. A murit de curând,
dar mereu a vorbit aşa de mândră de locul acesta.
Tatăl tău iar cânta ăsta.
Şi asta poate însemna doar un singur lucru.
Aşa este... "Dallas Alice" se întoarce înapoi pe lac, azi.
- Vine mai devreme în fiecare an. - Nu, asta nu-i adevărat.
In săptămâna cu festivalul dezgheţului, mereu o punem înapoi.
Va fi o festivitate rece anul acesta.
Nu prea pare că o să se încălzească în curând.
- Te-ai uitat pe broşurile acelea? - Nu.
Emma C, mami vrea să plecăm din Haplin şi să ne mutăm în California.
Tu ce spui?
Eu spun... nu.
- Da? - Da.
- De ce nu? - Au prăjituri tradiţionale.
Ei au prăjituri tradiţionale acolo si noi suntem aici.
În inima Heartland-ului.
Tati este fiul şerifului, într-un oraş fără infracţiuni.
Mami are o slujbă importantă la fabrica de pâine.
Şi fiica noastră, Emma este cea mai isteaţă,
din clasa ei. Mănâncă-le.
Mami şi tati încă se furişează pentru a face dragoste.
În ciuda faptului că sunt împreună de la balul de absolvire.
Deci spune-mi, Emma. De ce ai schimba ceva din astea,
- să te duci într-un loc plin de prăjituri? - Nu o s-o facem.
Nu, nu o s-o facem. Spune-i, Emma C.
Povesteşte-i mamei despre zilele glorioase ale Haplin-ului?
Ce intenţionezi să faci?
Vreau un top de lumânări drept moştenire pentru mine...
- Ce crezi? - Cred că-i uimitor. Ador lumânările.
- În special cele parfumate. - Îţi va plăcea.
- Lumânările cu miros de căpşuni. - Da?
Eu folosesc dulce, căpşuni bine coapte
în ceară...
Apoi, i-au repede topul cu banane feliate.
- Aroma este uimitoare. - Bine. Trece-mă cu cinci.
Vorbind de arome, totul miroase aşa de bine aici.
Ei bine, desigur că miroase, drăguţo. Uite.
Aceea este fabrica de pâine.
"cea de zi cu zi" coace pe bandă.
Localnicii au numit-o "Bready."
Nu numai că are angajaţi 12% din oraşul Haplin,
deasemenea face Haplin un loc unde aerul prinde viaţă.
Cu aromă de pâine coaptă.
Cât e ziua de lungă.
Bine ai venit în Haplin.
Unor localnici le place să îi spună "Oraşul vesel".
Pentru că îl ştiu pe Henley. Îl ştiu.
Cred că este prea frig.
Ei bine, aici te înşeli.
Da, este prea frig, dar dacă te gândeşti la asta, dacă doreşti asta,
vizualizează "Dallas Alice" pe lacul Spers, da?
- L-ai văzut? - Nu.
Nu?
Vrei să spui că nu ai văzut un şir de păstrăvi
- şi Sauger şi Walleye erau după ei? - Nu.
- Nu? Ai vizualizat ceva? - Brânză la grătar!
Brânză la grătar? Ce?
Bine. Îţi voi demonstra că funcţionează.
Chiar acum o văd pe Georgia, bona ta
care a venit să te ducă la şcoală.
Doamne! Funcţionează. Nu pot să cred!
Funcţionează! Funcţionează!
- Ce faceţi voi aici? - Tati face pe prostul.
Tati a făcut asta.
Chiar o bagi în apă azi?
Da. Iazul nu mai este rece. Am fost acolo noaptea trecută.
Ei bine, iazul este lacul
şi... şi ce căutai lângă iaz noaptea trecută, Georgia?
Salvată de clopoţel.
Bună, micule Bean!
- Bunicule! - Asta-i fata mea.
Uită-te la tine. Georgia, ce mai face tatăl tău?
Doarme continuu.
- Somnul nu este în creaţie. - Adevărat.
Avem o situaţie la piaţă.
- Vrei să mergi singur? - Este ziua mea liberă, tată.
Pun "Dallas Alice" înapoi pe apă, azi.
Este prea devreme în sezon
- sa o pui înapoi în apă. - A existat un fel de întâlnire?
Ce, voi aţi plecat împreună în această dimineaţă
- pentru ca să vorbiţi despre vreme? - Haide, să plecăm.
- Stai să-mi iau pantalonii. - Nu, eşti bine exact cum eşti.
Ne vedem mai târziu, micule Bean? Georgia. Spune-i lui mami că a trebuit să plec
pentru că tatăl meu îl conduce pe tatăl tău.
Haide. Să mergem. Tu conduci.
- La revedere, băieţi. - Haide.
Tehnic vorbind, nu este o întâlnire. Nu am încadrat-o ca fiind o întâlnire.
În momentul când inviţi o fată în oraş, marele Dave, atunci este o întâlnire.
Am invitat-o în oraş pentru omletă.
Cu vin şi omletă.
Acesta este marele Dave şi acesta este marele Dave. Bună!
- Bună dimineaţa. - El e Henley. Aceasta este marele Dave.
- Bună. - Bună.
Şi acesta este Eli Rogers. Bună.
I se spune "Root Beer."
Este un oraş mic. Toţi au câte o poreclă.
Îmi pare bine să vă cunosc, băieţi.
Da, bine ai venit.
Da, cu siguranţă.
De ce voi doamnele nu luaţi o masă
şi eu o să vă aduc o ceaşcă de cafea?
Bine.
Minunat. Pa.
Te gândeşti la ce mă gândesc şi eu?
Cu ouă şi omletă?
Da.
Bine. Da. Mă ocup eu. Mă ocup eu. Trebuie să plec.
Probleme în piaţa, probleme cu bannerele.
Din nou?
Închide sirena aceia!
Tu, din maşină. Ai vrea să opreşti sirena aceia?
Potoleşte-te.
Toată lumea, linişte. De ce nu foloseşti puţin mai mult bas în vocea ta, Root Beer?
Spune-o ca un om. Va fi mai eficient. Da! Da!
Uită-te la asta...
Un circ.
O încurcătură între mulţime în josul Haplin-ului.
Asta e un eveniment rar, John.
Ei bine, oamenii acestea se pare că au o problemă
cu noi pentru că ridicăm un banner.
Am crezut că a fost aprobat.
- Nu, nu am fost de acord cu nimic din asta. - Da, sigur am fost.
Am stat la reuniunea consiliului local
şi discuţia a fost o înţelegere, să nu se mai petreacă ce a fost în trecut
şi am fost de acord atunci, că asta să fie aprobat.
Ceea ce îmi imaginez că va fi foarte uşor,
dacă atât carnea cât şi oasele
nu erau desenate pe banner.
Deci, atâta timp cât rămân dispăruţi.
- Încă există speranţă, presupun, nu? - Fără nicio îndoială.
Nu încerc să fiu insensibil...
Atât timp cât refuzi să vânezi pentru "omul magic".
Asta înseamnă că e mare.
Dovedind că chiar a existat "omul magic."
Dovedind că nu este altă legendă.
Şi atunci? Atunci toţi o să evite oraşul, nu?
- Fata mea de 8 ani, nu o să evite oraşul. - Ştiu asta.
- Poate ai vrea să discuţi asta cu mama mea. - Poate aşa voi face.
Până aici!
- Jeez! În regulă! - Alungă-l!
- De ajuns! Asta e de-ajuns! - La naiba.
Bannerul o să dispară.
Festivităţile astea sunt despre porumb pe băţ şi carusele.
Nu este vorba despre întuneric.
Şerifule.
Hobbs, a găsit ceva serios în lacul Mac.
Bannerul dispare!
Cum e falca ta?
Este bine.
Trebuie să te comporţi ca un poliţist, Tommy.
Cum ţi-ai dat seama?
Ai stat acolo cu mâinile în buzunarul de la spate.
În loc să-i învinui în mod corespunzător. Comandamentul e prezent.
Te-ai comportat de parcă ai vinde îngheţată.
Acesta este Haplin, tata.
De ce să faci lucrurile mai dificile când viaţa ţi-a oferit asta?
Doar aminteşte-ţi inevitabilitatea
de Vis major.
Ce?
Vis major. Este un termen latin.
Înseamnă, naturala şi inevitabila catastrofă.
Care întrerupe cursul natural al evenimentelor.
Şi, fiule, toate vieţuitoarele pot aştepta o vizită de la vis major.
Ei bine, am crezut că trucul este să îl eviţi pe major vis,
sau vis major, sau ce naiba este.
- Pentru cât timp poţi s-o faci. - Asta este trucul.
I-aş spune asta lui Chloe dacă l-aş mai vedea o dată.
- Cine? - Ce?
Cine-i, Chloe?
Cine?
Ce ai, Hobbs?
Copii se dădeau pe patinoar când au dat de el.
Nu o să crezi asta.
Ştii ce e asta, Tommy?
Da.
Vis major.
Bine.
Cred că vei fi foarte confortabilă aici.
Până îţi vom găsi ceva mai permanent, da?
Da, sună bine.
Am şapte Boarder la momentul acesta, Henley,
inclusiv tu şi eu.
Acum, aici este camera Tv-ului
şi singura regulă de aici este,
primul care ajunge poate să conducă.
Micul dejun şi masa de prânz, aşa cum ai cerut.
Şi acestea sunt văduvele mele...
Esther, Joanie.
Rose şi Irene.
- Aceasta este Henley. - Bună.
Ei bine, uită-te la tine! Drăguţă ca pachetul unui şoricel!
Arătam la fel ca ea, când eram de vârsta ei.
- Nu, nu arătai. - Am poze.
Nu aveau aparate de fotografiat în anii 1400.
Toată lumea spune că nu mai este niciun
loc paşnic, ca Happy Town.
Dle Grieves?
Dnă Meadows.
Ne veţi însoţi la masă?
Vom servi miel, mentă frecată.
Din păcate nu, dnă Meadows.
Stomacul meu este puţin... acru. Aşa a fost toată ziua.
Dragă, îl voi trimite pe Colleen, cu nişte bicarbonat de sodiu.
Ce drăguţ.
Dl Grieves, s-a mutat aici acum trei luni.
A deschis un magazin în oraş... filme memorabile.
Etajul trei este interzis.
Nerespectarea acestor reguli,
va duce la încetarea şederii dvs. aici.
Nu glumesc.
Camera ta este pe aici.
Bine, toată lumea.
Până acum toţi aţi auzit.
Şi ştiu că asta e ceva cu care nu am mai avut
de-a-face de ceva vreme... o mare parte dintre voi, deloc.
Ne vom ocupa de asta.
Atât timp cât ne vom ţine praful uscat.
Acum, brutala specificare a crimei,
ar trebui să rămână tăcută, pentru a ne ajuta la anchetă.
Trebuie să-l prindem pe omul ăsta, repede.
Acesta nu este un om perfect.
Bine, lume. L-aţi auzit pe om. Să ne ducem acolo.
Vreau să cercetaţi toate casele din jurul lacului Mac
şi vreau să găsiţi pe cineva, care a putut să vadă victima,
înainte să fie omorâtă, da? Să-l prindem pe ticălos.
Şerifule, poliţia statului
- trimite o maşină aici pentru cadavru. - Nu ni-l vor lăsa nici măcar 11 secunde?
Ordinele căpitanului sunt lege, Detective Hobbs.
Şi sună ca şi cum ar trimite un om afară.
Pentru ce?
Să ne asiste, sunt sigur.
"Asiste," care repede se transformă în "monitorizat"
şi înainte să ştii, este "supraveghetor."
Şi i-au lăsat şase mesaje în biroul lui Peggy Haplin,
înainte ca marea doamna sa sune chiar ea.
Da? Cum a sunat?
Ei bine, ca şi cum a mâncat viespi la micul dejun.
Root beer. Tommy.
Anunţaţi-o pe dna Friddle.
Linia unu.
Deci aici vedem containerele
în care apa, făina, sarea, grăsimile şi drojdia sunt toate amestecate.
Sunt amestecate, apoi puse în jgheaburi de frământare,
să se frământe drojdia.
Asta durează trei ore şi îi permite aluatului să crească.
Avem altă paleta în doc-ul maritim.
Alo?
Eşti bine?
Sunt bine. Eu doar, citeam.
Hai să ieşim din casa din noaptea aceasta.
Ce spui? Te voi scoate la cină.
Ce spui de nişte mâncare chinezească?
Nu ştiu. Sunt cam obosită.
În camera din nou, nu-i aşa?
Tocmai pregăteam patul.
Am spălat rufele...
Curăţenia de primăvară.
La naiba, Carol, de câte ori trebuie să mai trec prin asta?
Am găsit "spaghete pe lună."
Îţi aduci aminte?
Obişnuiai să i-o citeşti.
Da, îmi amintesc.
Iubito, te rog. Asta nu este sănătos.
Dle Haplin, linia şapte.
Ce cauţi aici?
Ceva ce speram că nu o să fac în cariera mea,
fără a avea de-a-face cu ceva de acest gen.
Ce? Ce s-a întâmplat?
Vom vorbi despre asta acasă, da?
Bine.
Donna Friddle?
Da?
Suntem aici în legătură cu soţul tău.
A fost găsit mort de dimineaţă la lacul Mac.
Credem că a fost omorât.
Ne pare rău.
Dacă putem să facem ceva.
- Vă rog doar... - Nu ezitaţi să...
Nu! Nu! Nu!
A trebuit să vii aici şi să-mi spui asta!
Nu! Nu!
- Nu! Nu! - Bine, copii, să vedem dacă putem obţine o muşcătură
sau ceva arzător, în stare proaspătă scoasă direct din cuptor, da?
El a fost ucis în totalitate în baraca de pe gheaţă a lui Raymond.
- Cea de pe lacul Mac? - Da.
Nu pot să mi-l imaginez... Jerry Friddle.
Blegul? Îmi amintesc că l-au concediat,
pentru că se ascundea în spatele stivelor.
- Şi se holba la femei şi fete? - Tipul acela era un slăbănog.
Da, îţi dă fiori.
Dar totuşi, nu merita asta.
Băieţi, uite cine este.
Direct de la guvern, subdivizia subvenţionată
cunoscută sub numele de "Cook's Ridge".
Unde gândaci trebuie să moară.
- De ce nu... pleci. - Poţi să vezi, Lani?
Fiind bărbat, pentru femei e ca modul în care încearcă să se ascundă
pentru că sunt băgaţi adânc în chinurile de panică homosexuală.
Ce face tatăl tău, Georgia? Încă găteşte "methadona"?
Pentru că, ştii, l-am văzut noaptea trecută,
pe autostrada 2 cântând din plămânii lui fermecaţi.
Cântecul acela vechi "Eşti atât de încrezut,"
Numai că a schimbat cuvintele.
Să plecăm, Lanie.
Ce naiba s-a întâmplat cu tine?
Donna Friddle.
A avut o reacţie puternică,
la vestea că soţul ei a murit.
Nu mi-am dat seama că ai vorbit literalmente
când ai spus, "tine praful uscat."
Da. Ei bine, este în cameră, dacă ai nevoie de ea.
- Cine este? - Donna Friddle.
Ai adus-o aici?
- Ei bine, da. - Da.
Nu este un suspect.
I-am dat vestea şi apoi i-am pus întrebări,
în casa ei după ce a avut timp
să gândească lucrurile.
Deci, ar trebui să o ducem acasă.
Aduceţi-o în sala de aşteptare.
S-a făcut.
Ce?
T.C. Ce se petrece?
A fost o întreagă cacealma. Ce cauţi aici?
Am crezut că o s-o punem pe "Dallas Alice"
-in apă, azi. - Doamne, nu e timpul potrivit.
Uite, acolo a fost o crimă.
O crimă? Da.
Cine a fost omorât?
Nu pot să vorbesc despre asta, acum. Te voi suna mai târziu, bine?
Îmi pare rău.
Bine.
Crezi că a fost abureală doar, omule?
Eu, da.
Cred că ai nevoie de nişte reguli de bază.
Tatăl meu nu are limite.
La fel ca şi gusturile mele în muzică...
Şi fundul meu.
- Dar fundul tău e frumos. - Exact.
De asta e în afara limitelor.
Şi ce o să fac cu cocioaba de gheaţă?
Nu ştiu Ce ai vrea să faci?
Păi, tu nu ai văzut mare lucru, nu-i aşa?
Cum o să explici că erai la lacul lui Mac,
după miezul nopţii, îngheţată de frig?
Aş putea să spun adevărul, că eram într-o maşină parcată
mă sărutam cu prinţul din Happy Town.
Bunica lui conduce oraşul.
Ea dansează cu bani pe care îi aruncă ei.
Tatăl lui deţine fabrica de pâine.
Tatăl meu are un laborator de methadona şi tatăl lui
- şi tatăl meu se urăsc de moarte. - Da, aşa e garantat că eu nu o sa mai
- ies din casa niciodată. - Am trecut de faza cu, Romeo şi Julieta.
Nu o să fie aşa mereu.
Aşa e, în cele din urmă un meteorit o să lovească Pământul.
Distrugând umanitatea aşa cum o ştim noi.
- Şi apoi, o să ne ţinem de mână în public. - Te iubesc atât de mult.
Câte odată, nici nu mai ştiu în ce zi suntem.
E ziua curajului.
Jerry a fost persecutat aici...
Mereu.
Pentru că îi plăcea să se uite la fete.
Pe mine nu mă deranja.
Era un privitor. Privea. Nu punea mâna.
Dar făcea lumea să se simtă inconfortabil.
Privitul nu e furt, nu e atingere.
Dar aici dacă eşti atent la oameni,
care nu sunt neapărat amicii tăi, păi...
Trebuie să fii un "om magic", nu-i aşa?
Pentru că îţi aminteşti ce obişnuiau să spună.
Atunci când se întâmpla ceva pe care aveai bază.
Omul magic.
El e cel pe lângă care ai trecut pe strada astăzi.
Tot ce trebuie să faci e să începi cu Fraţii Stiviletto.
Nu îl lăsa niciodată pe Jerry al meu în pace.
Se lua mereu de el, cu fiecare şansă pe care o aveau.
Şi de ce te-a contact, Chloe?
Ai văzut cum îi mergea gura.
- Era cumva Luna argintie? - Despre ce dracu vorbeşte?
Tata.
Griff?
Tata.
Care dintre fraţii Stivilietto în special?
Mereu! O să ai nevoie.
Tăceţi, câinilor! Tăceţi!
Ştii, de fiecare dată,
e greu să te avânţi cu vulturii,
când eşti înconjurat de curcani.
Uite, e şeriful Andy Taylor.
Şi băiatul lui Opie.
Ce faceţi băieţi?
Ce? Asta?
Asta e contribuţia noastră la festivalul dezgheţului.
Pentru 50 de cenţi, ai 3 şanse
să scufunzi idiotul.
Uite idiotul nostru.
Nu e chiar plăcut.
Şi nici nu e treaba ta.
De ce nu te linişteşti, Lincoln?
Nu încerca să pari un dur, T.C.
Dacă tatăl tău nu era şeriful,
lucrai cu noi şi împuşcai şobolani.
Da, dacă ai fi ştiut cum se foloseşti o armă.
Unde aţi fost azi-noapte?
Păi, asta e uşoară şerifule, am fost aici toată noaptea.
Cu excepţia când Linc a fost în oraş,
să ia nişte pizza de la Dave,
apoi s-a întors şi am muncit.
Taci, câine! Taci!
Apoi am muncit la bazinul idioţilor.
Iar băiatul s-a uitat la televizor.
Apoi a venit prietena mea Kissy.
Şi am făcut dragoste cu ea, în timp ce citea o revistă.
Ai o problemă cu Jerry Friddle?
Nu, e bine, ştii.
Doar atitudinea lui, desigur.
Chloe ştie că eşti aici?
Cine e ăla?
Tata.
Uită-te la asta Conroy Priveşte-mă.
Nu părăsi oraşul.
Noi niciodată nu plecăm din oraş, niciodată.
Womper miroase.
T. C. Vino Womper.
Sigur nu vrei să rămâi?
Bei o bere? Să povestim? Hai, Womper.
Toate lucrurile rele pe care obişnuiam să le facem.
De care părinţi tăi nu ştiu?
O zi bună domnilor
Da.
Henley.
Henley! Bună, dragă.
Bună.
Foarte veselă nu-i aşa?
Bună.
Intră, te rog.
Mă bucur că ne-aţi găsit.
Constrângerea să cumperi rămăşiţe culturale,
a unei istorii şubrede, nu e
pe lista de priorităţi în partea asta.
Dar pentru cineva din afară...
Din Snoqualmie, Washington.
În vizită din motive...
În trecere din dragoste.
Şi ce speri să găseşti?
Confort, să respir un aer nou.
Şi deasemenea...
Să-mi folosesc moştenirea pentru a deschide un magazin de lumânări.
Parafină sau seu?
Ceară de soia.
Merritt Grives, camera 2 B.
Henley Boone, 2 F.
Şi aveţi doamnele în vacanţă.
Chiar entuziasmate.
Da, asta e povara de a fi mereu la modă.
Nu vreau să vă ofensez, dar nu ştiu nimic.
Dar suntem în mijlocul tundrei.
Şi locul ăsta, ar face valuri în Brakeley.
Adică, chiar crezi că ăsta e scopul.
Să vândă ambulant, cred că îmi scapă mie ceva.
Uniformitatea urmează după 50?
Să le deschid mintea orăşenilor.
La minunile cinematografului.
Şi dacă o să reuşesc să aduc unul.
Atunci investiţia mea a fost foarte bună.
Aşa cum îmi amintesc senzaţia covârşitoare pe care am trăit-o.
Când mama mi-a arătat minunile acţiunii reale.
"Usa Albastră"
Făcută de un tânăr autor în Berlin în 1923.
Filmul, văzut de puţini oameni.
Mi-a dezvăluit secretele universului.
A fost o deschidere imensă.
Un portal spre inima omului.
E groază pretutindeni.
Chiar şi în locurile cele mai însorite.
Dar Oraşul Fericit a trăit.
Sub confortul fals al şerifului,
care a ţinut groază în limite,
în ultimii ani.
Omul Magic.
Deci cei neiniţiaţi au devenit iniţiaţi.
Se aud lucruri.
De ce i se spune "Omul MAgic"?
Pentru că are abilitatea.
Să facă oamenii să dispară complet.
Ca şi cum ar fi mistic.
A început acum 12 ani.
Când o tânără de 18 ani a dispărut.
În fiecare an, în următori 7 ani,
cineva dispare.
Şi ceva ce au avut în posesie în acel timp.
O geantă, o jucărie, o carte.
E unicul lucru care rămâne la scena dispariţiei.
Şi acum 5 ani, a fost un copil.
Dar de ce?
S-a mutat departe?
Nu a mai avut interes?
A fost închis pentru vreo crimă toate adunate?
Sau a murit?
Sau doar a fugit.
Mereu, aşa în linişte,
înapoi la Usa Albastră?
Acum cred că i-am lăsat pe Stiviletti să zacă
în propriul rahat pentru câteva zile.
Învaţă să fi în afară radarului.
Şi folosim timpul acela, să ne încărcăm tunurile.
Pentru atunci când o să alunece.
- Căci o să alunece. - Sună bine, şefu'.
Poliţia.
Laboratorul e la 3.
Hobbs.
Unde pe corpul?
Păi de ce nu ai spus aşa atunci?
Dacă ar fi putut să macine praf, ei bine ar putea fi.
Miroase pe aici.
Suntem înconjuraţi de el.
Bine. O să facem testul oricum.
Bine, mersi.
Îi crezi pe drogaţii ăştia?
Corpul lui Friddle a ieşit pozitiv.
Pentru urme de praf.
De când m-am mutat aici, e la fel.
O să ies pozitiv la test.
Doamnă, Boone?
Ai spus că o ne însoţeşti la cină.
Supa e din varză proaspătă.
Mersi.
Ce spui, tata?
Bună, fiule.
Eşti bine?
Îmi crapă genunchii. Ce mai e nou?
Da.
Păi...
Cine e Chloe?
Chloe?
Da, cine e?
Nu cunosc nicio Chloe.
Nume drăguţ totuşi, nu-i aşa?
Corect.
Tata, de ce nu facem o programare la doctorul Pete?
Ştii, doar să-l punem să verifice sub capotă.
Sunt bine.
Păi am discutat despre cum să uităm trecutul.
Încă.. mai porţi inelul.
Mama, nu mai e de mulţi ani.
Sentimentul atingeri.
E cel mai neapreciat din cele 5 simţuri.
Atâta timp cât mai am inelul pe deget,
e ca şi cum încă o mai ţin de mână pe Alice.
Bărbia sus, fiule.
A fost o zi tristă pentru Haplin.
Am avut 5 ani încontinuu,
de când alungăm pericolul de oraşul acesta.
Nu, tu ai fost.
Păi, oricum i-am împărţit, în cei 5 ani
au fost infracţiuni majore, fără "Omul Magic"
Şi fără crime până în dimineaţa asta.
O să revenim.
La frumoasă zi de ieri.
Învaţă de aici.
Îmbrăţişează fetele, da?
Bine.
Deci, dă-i drumul şi mănâncă.
Regret că am întârziat.
Bună.
Arată delicios.
Sper că încă e caldă.
O femeie care călătoreşte singură, se spune că ori fuge,
de un bărbat sau la un bărbat.
- Care ţi se potriveşte, dragă? - Rose.
- Ce? - Fata vorbeşte, nu-i aşa Henley?
Corect, e bine.
Şi răspunsul e nu încotro sau de unde,
nu e nici un bărbat în nici o parte din viaţa mea.
Păi, aici e frumos.
Nu lasa întâmplarea de la lac să te deranjeze,
să te facă să gândeşti altfel.
Ce s-a întâmplat acolo?
Crimă.
Ciudatul oraşului.
Un om groaznic.
Acum nu spun că merita să moară,
în plasa de pescuit a soţului meu,
dar a enervat multă lume pe aici.
Cu ochii lui şireţi şi metodele perverse.
- Brânză în supă? - Nu, mersi.
Uite că vine.
Bună seara, doamnelor.
- Bună seara - Te simţi mai bine?
Din păcate, nu.
Dar sper că aerul de noapte o să aducă ceva îmbunătăţiri.
Ţi-am lăsat nişte conserve
şi o felie de pâine prăjită
şi nişte ghimbir cald care merge mereu.
Mulţumesc, Rose.
Doamnelor.
Noapte bună.
Tu, buleandră.
Nu o să-mi cer scuze.
De fapt, o să
încerc pâinea prăjită de pe noptiera sa.
Se răceşte supa, doamnelor.
Se răceşte supa.
Bună a fost carnea de azi.
Eu o să judec asta.
Ştii ceva, şerifule?
Jerry Friddle obişnuia să vină aici.
Nu l-am deranjat.
Ştiu că lumea îl credea un ciudat, dar
ştii că putea să numească orice jucător viking după poziţie,
de când a început Franchise în 1960.
Chiar aşa?
Da.
Atunci, poate Roger Staubach l-a omorât.
Fii serios.
Pizza Big Dave la telefon.
Da.
Două?
Bine, nicio problemă.
Care e adresa?
Credeam că după ce am vorbit săptămâna trecută,
aveam o înţelegere,
ce mai cauţi încă, în ţara mea?
Doamne.
Tocmai ai rostit o versiune,
de genul "oraşul ăsta nu e destul de mare pentru amândoi"?
Splendid.
Un om poate să meargă întreaga viaţă.
Fără să audă un şerif spunându-i vorbele astea.
Se pare că ai scăpat ceva.
Inelul tău de logodnă.
Bună seara, şerifule.
Am văzut-o pe Miranda Kirby astăzi.
Spunea că o aşteaptă cea mai mare schimbare.
- La sărbătoarea dezgheţului, o să fie bine? - O să port rochia mea roz.
Nu pot să cred că încă mai merg mai departe cu asta.
Având în vedere... Ce?
Că vremea încă nu s-a schimbat,
nu asta ai vrut să spui, Georgia?
Corect. O sărbătoare a dezgheţului fără dezgheţ,
e ca şi Ziua Recunoştinţei fără mulţumiri.
Cineva a fost ucis.
Unde ai auzit asta?
Angela Ferelli mi-a spus.
A spus că cineva a fost omorât pe lacul unde patinăm.
E adevărat, Emma C.
Cineva a murit astăzi.
Dar am vorbit deja de asta, îţi aminteşti?
În cele din urmă, toţi ajung în ceruri.
Aşa cum a s-a dus şi bunica Alice.
Ea a fost ucisă?
Nu, nu, nu drăguţo.
Era prea obosită şi...
Oamenii mor în diferite feluri.
Cel de pe lac a murit, căci cineva l-a rănit foarte rău.
Dar...
Majoritatea oamenilor mor ca, Bunica Alice.
Bine, drăguţo.
- Da? - Da.
Bine, acum mănâncă.
Doar îi spuneam adevărul.
- Dacă nu îi spunem, o să fie ca un copil. - Păi, este un copil.
Cu atât cu cât îi ascunzi lucrurile astea, Tommy.
Cu atât mai puţin o să ştie să le facă faţă,
să se protejeze de ele.
Păi, scuză-mă că încerc să-i protejez tinereţea
fiicei noastre pentru cât de mult putem.
Bine. Unu, doi, trei, patru, cinci.
Bine atunci, cine e următorul? Emma, ghici ce?
Macaroane cu brânză nu-ţi face bine şi Jerry Garcia a murit.
Da.
- Nu, ia-o de aici - Scoatem dosarul Stiviletto.
- Când a intrat. - Trece pe lângă noi ca şi cum nu eram aici.
Nu se simte bine, Tom. Asta nu e el.
Tata, deschide uşa.
Tata?
Griff, deschide uşa.
Dacă atingi copilul lui Isus,
o să te pun să porţi costumul.
Deschide uşa.
Tata uită-te la mine. Ce faci?
Chloe a ars oala.
Tata...
- Cine? - Ea a ars oala.
Ce?
Deci sunt aici.
Mă duc sus acum.
E...
Ora 12:30.
O să te sun dacă găsesc ceva.
Alo?
Eşti acolo.
Sunt eu...
Chloe.
- Tata, uită-te la mine. - Iar s-a vărsat sângele.
Totul se va descoperi.
- Tata, uită-te la mine. - O să se întoarcă.
- Tata, uita-te la mine - Şerifule?
E născut dintr-o secundă...
Pop, deschide uşa.
- Capacitatea omului pentru rău.. - Şerifule?
Şi el prospera în umbră.
- Tata, uită-te la mine, deschide uşa. - Deci, acea slăbiciune...
- Uită-te la mine, te rog. - A dispărut.
Tata.
Nu-l poţi opri. Noi nu am reuşit niciodată.
Tata, uită-te la mine, te rog.
Nu am reuşit niciodată.
Tata, tata, tata.
Deschide dracu uşa asta.
- Tata, deschide naibii uşa. - Nu-l poţi opri.
Nu îl poţi opri.
Despre ce vorbeşti? Tata?
El e "Omul Magic"
Tata, nu.
Tata, uită-te la mine. Deschide uşa.
- El e "OmulMagic"! - Nu! Deschide uşa! Nu!
Acum, sângele a fost vărsat, o să se întoarcă.
El e "OmulMagic".
Subtitrare de Al mic / TraLaLa
Sincronizare 720p.WEB-DL: kuniva