Jodie. Unnskyld.
Jeg er så lei for det.
Jeg vet det.
Herregud.
VEIPATRULJE
-Førerkort og vognkort, frue. -Ja, et øyeblikk.
Seks-sju til sentralen, ok.
Avvent.
Vær så god.
Kvinnelig mistenkt med spedbarn. Mulig bevæpnet. Vær forsiktig.
Kvinnelig mistenkt innen synsvidde.
Oppfattet.
Det er ikke den mistenkte.
Mottatt.
Du kan kjøre, frue.
VELKOMMEN TIL MEXICO
Jodie, kjære, det går bra.
USA CHRISTIANSON, MARIE
JODIE, DEN UTVALGTE
ANKOMSTEN
Føler du det?
Smaker du det?
Husker du hvordan det var å være 12 år?
Jodie.
Kom.
Du bærer mitt merke.
Følg sirenen.
Kom.
-Jodie? -Kan du banke på?
Å, ja. Går det bra?
-Ja, jeg hadde bare mareritt. -Om hva da?
Hvis du er dårlig, bør vi ikke dra til pachangaen.
Ok. Jeg lar deg være i fred.
TA HVER FJERDE TIME
JEG ER LIVETS BRØD
Her, ta denne. Pillene dine? Ok. Ha det gøy.
-Hei. -Hei.
-Har du sett de andre? -La oss finne dem.
-Hva skjer? -Du skremte meg!
-Har dere penger til fyrverkeri? -Jeg har ikke stort.
Jeg vet det! Elvis!
Kom igjen, Magda.
-Flettene dine ser bra ut. -Slutt, Hipólito.
-Trodde du ikke hadde. -Takk. Ha det gøy.
-Hva skjer? -Kos deg.
Hei, Wagner!
-Elvis, står til? -Hva skjer? Skal dere rane meg?
-Hva skjer? -Hva driver dere med?
Hva planlegger dere?
Ingenting. Vi oppfører oss alltid bra.
Jeg kjøper det ikke.
-Har du fyrverkeri? -Hvem tror du jeg er?
-Jeg er en ordentlig dame. -Kom igjen!
Jodie!
Takk.
Visste at dere drittunger planla noe.
-Nei! -Er det fra Elvis?
-Gi deg! På ordentlig? -Gi deg!
-Gi deg!
Fortsett! Fortsett, Santa Rosalía!
Har dere det gøy?
-Det er mye fyrverkeri. -Bare hold munn og fiks lunten.
-Hvorfor må jeg alltid gjøre det? -Hvorfor feiger du alltid ut?
Jeg er lederen, men jeg trenger ikke gjøre alt.
-Hvem gjorde deg til leder? -Jeg.
Kom igjen! Gi alt!
Skynd dere! Tenn på!
Løp! Nå!
-Løp! -Kom igjen!
Kom igjen, fort!
-Kom igjen. -Nå skjer det.
Funker den ikke?
-Beklager! -Se deg for.
-Beklager! -Du kommer til å angre.
-Hei! La ham være. -Magda, du er så pen i dag.
-Du er voksen, overalt. -Hva feiler det deg?
-Hva gjør du? -Tror du du er tøff? Kom igjen.
-Bank ham, kompis. -Hipólito!
-Sånn, kompis! -Knus ansiktet hans!
-La oss løpe, for faen! -Kom!
-Går det bra? -Alt i orden?
-Fy søren. -Er du skadet?
Hva ler du av?
Så dere Ángelo danse?
Jeg fikk ham til å danse.
Jeg frøs igjen, Wagner.
Ikke tenk på det.
Vi har superkrefter.
Hipólito er modig.
Magda er veldig smart. Jeg kan trylle. Nå må vi bare finne din.
Dere, Tuka kommer.
-Hva er galt, Tuka? -Onkel Temastián kom ikke hjem.
Han ville aldri skulket jobben.
-La oss finne ham. -Ok.
-Hvor ble han sist sett? -Ingen anelse.
Jodie.
Tuka!
Onkelen din!
Onkel.
Chupia.
Nei. Onkel!
Onkel!
Chupia.
En sirene?
Chupia. Et sjømonster, men ikke fra denne verden.
-Hva mer sa han? -I revene hørte han noe rart i vinden.
Så så han en kvinne flyte med ansiktet ned.
Han klatret på steinene for å redde henne, men hun fikk blikkontakt med ham.
Hun kysset ham og prøvde å spise sjelen hans, men han slo henne med en åre.
Hun traff steinene og sluttet å bevege på seg.
Hva om hun var en full utlending?
Onkel hadde hårtusten hennes mellom fingrene.
Han ble redd for å dra ut på havet. Han lot båten ligge der.
Om han ikke fisker igjen, må kanskje jeg…
Kom.
Jodie? Går det bra?
Kom igjen.
Jeg tar dere igjen.
-Kom, Wagner. Vi stikker. -Sikker?
Hør etter, alle syvendeklassinger.
Signerte godkjennelser må leveres i morgen.
Faen, de er fine.
Ellers får dere ikke være med på julespillet.
Få den!
-Kom igjen. -Slipp meg!
Kom igjen, Memo! Få den!
-Kom igjen, jævla apache. -Jeg er ikke apache, jeg er yaqui.
La oss se hva som er i denne. Liker du å leke med dukker?
Den gale onkelen hans sier at han har møtt en sirene.
La ham være!
-Jodie. -Rasshøl!
-La ham være! -Har ballene hans falt ned?
-Hvem er du? Kjerringa til apachen? -Hold deg unna!
Han er ferdig.
Hva? Snakker du ikke spansk?
Slipp ham!
Slutt.
Faen ta deg, gringo.
Forsto du det?
-Slutt. -Eller så?
Stopp, jævler!
La oss gå!
Stopp, Ángelo. Det holder. Ángelo, stopp.
Hva i helvete foregår?
Går det bra?
-Ja. -Går det bra, Jodie?
Er du sikker?
Hva er det? Gi meg den.
Gi meg den.
Det viser seg at vi ikke bare må prate med rektor og faren din,
men politiet i tillegg.
Nei.
Faren din må hente deg på stasjonen.
Om frøken Dolores ikke kom, ville han drept Jodie.
Stakk han deg med kniven?
Gjør det ikke vondt?
Du burde ha ringt oss.
Det var kult av deg å stå opp for Tuka.
Så frøken Dolores kniven?
Han blir utvist.
Politiet kom for å hente ham.
-Han dreper deg om han kommer tilbake. -Han hater deg.
-Han hater oss alle. -Han dreper oss.
Alle fem.
Tuka.
Er du sikker på at onkelen din snakket sant?
Han kødder ikke. Han ville ikke forlatt båten.
Machia var livet hans.
Vet du hva? La oss finne sirenen.
Hva faen?
-Tuka, har du sirenehåret? -Ja.
Hvis vi finner sirenen, eller hva det nå er, blir vi berømte.
Og vi skal vise de dustene.
-Er du med? -Jeg drar ikke.
Absolutt ikke.
-Absolutt ikke. -Tuka.
-Har du vært der uten onkelen din? -Ja.
Pappa tok meg med til saltslettene.
Ingen sa det er lett. Vi ville måtte tilbringe natten i ørkenen.
Og vi tilgir alle gangene du stakk av som en jente.
Som en gutt, mener du. Jeg er jente og stikker ikke.
Om kortet er høyere enn ti, er jeg med.
Eller vent på Ángelo her.
Så? Er du med?
Vi gjør det.
-Kom igjen. -Kom igjen.
Da drar vi.
Hva sa du til mamma?
-Hei, mamma. -Ja?
Jeg lurte på om jeg kunne være hos Wagner
og se på LaserDisc-filmer?
-Og kanskje til og med overnatte? -Hos Wagner?
Hos Tuka?
Stjernene er finere hos Tuka.
Mamma, kan jeg overnatte hos Hipólito?
Jeg vet ikke, Tuka.
Du må være tilbake på søndag for å hjelpe med fisket fra robåten.
Tomás pensjonerer seg i år.
Jeg pratet med sjefen, du kan få jobben hans.
-Jeg vil ikke bli som deg! -Så hva ønsker prinsessen?
Vet du hva som skjer om du nekter? Du sulter i hjel!
-Marisa, åpne. -La meg være!
Hvordan kan du leve uten å vite hva som skjedde med Santos?
Jeg drar tidlig i morgen.
Jeg skal til et farlig sted med gutter jeg så vidt kjenner.
-Gjør noe, Daniel! -Åpne.
Jeg vil vite hva som skjedde med gutten min.
Vi kan ikke miste håpet.
SAVNET
Jeg har kommet på en historie å fortelle.
Kult.
Ikke overdriv. Sist sov jeg ikke på en måned.
Kom igjen.
La meg fortelle om alt jeg har med.
Det nye kameraet mitt, Walkmanen min,
et kompass, drikkeflasken min og kammen min.
Er dere klare?
REGIONALT OFFENTLIG BIBLIOTEK
María la Paz Tre skritt tilbake
Til siden
Glad du kom, kompis.
For, vel…
De er barn.
Er det Elena?
Hva skjer? Skal dere på ørkentur? Dere sa vel fra til foreldrene deres?
-Ja visst. -Jepp.
-Ja. -Selvsagt.
Faren min henter oss. Han jobber på saltslettene.
Ha det.
Pass på dere selv.
Jodie.
Ørkenen lever.
Om du ofrer noe, noe du bryr deg om, gir den deg noe tilbake.
María la Paz Tre skritt tilbake
En, to, tre.
Hei, vent! Vent!
Første dag på jakt etter sirenen. Hvordan føler dere dere?
11.48 DES. 1999
Her stopper vi.
Ut, barn.
Fem pesos per person.
Takk.
Jeg vet om en vei inn, gjennom saltslettene.
Denne veien.
Gjennom her.
-Hvorfor er det leker på gravene? -Fordi det er en barnekirkegård.
Det må være et dårlig tegn.
Vi må gå fem kilometer, til vi ser en rørledning som fører til havet.
Holder vi oss til den, går det bra.
Ingen går seg vill.
Ikke si du er redd. Skal vi?
God ettermiddag.
Med din tillatelse vil vi gå gjennom her.
Takk. Gi oss trygg passasje.
Ikke så fort!
Nei! Skoene mine!
Ta den!
Hvor lenge er det til vi er der?
Vi ville ikke gå oss vill om vi fulgte rørledningen. Men den er ikke her!
Vi er nesten fremme.
-Hvordan ser sirenen ut? -Det er en chupia, ikke en sirene.
Og det er noe annet?
-Ja. -Skal vi klatre på trucken?
Så vi ser litt lengre.
Det må være nært.
Hva driver du med?
-Jeg spiser. -Du kan ikke spise ennå.
Det er langt igjen.
Se! Røret!
Kom igjen!
Vi fant røret!
Det var det jeg sa.
Om vi blir kjendiser, tjener vi masse.
-Hva ville du gjort med det? -Skaffet terapeut til mamma.
Bare si det. Ikke vær feig.
-Pent smil. -Slutt.
Jeg kan ikke.
-Hun er som en søster. -Men det er hun ikke!
Ellers kommer Hipólito deg i forkjøpet i kveld.
Du vet aldri.
-Tror du hun vet det? -Hør her, kjære Jodie.
Kom nærmere.
Man ser to ting fra verdensrommet, ok?
Den kinesiske mur og hvor godt du liker Magda.
Du er vanskelig.
Men nei, tror ikke hun vet det.
Neppe.
13.45 DES. 1999
Magi!
Er det en hytte?
Vi samler vannet og ser hvor mye som er igjen.
Ser dere? Det var det jeg sa.
Klare for historien min?
-Ja. -Ja.
Ja, kom igjen.
Det er historien om en kvinne. Hun jobbet på Det franske hotellet.
For nesten 100 år siden.
En gang
kom hotelleierens datter for å bo der,
for mannen hennes døde rett etter at hun fødte trillinger.
Kanskje fordi hun var så trist, sluttet ikke babyene å gråte.
En dag kollapset kvinnen og sovnet.
Det var da
det begynte å komme rare lyder fra alle veggene. Rørene pep.
Og en merkelig skygge krøp gjennom gangen.
Men ingen innså det.
Stillheten vekket moren. Hun innså at barna ikke var der mer.
Hun lette overalt, men de var borte.
Men hun hørte fortsatt dempet gråt inni veggene.
Så de begynte å rive ned veggene, til de fant et hull
med en gigantisk slange som hadde sneket seg inn i rørene fra ørkenen.
Og den var mer enn seks meter lang.
Med øyne mørkere enn en bunnløs grop.
Så tok hun en øks og hugget hodet av den.
Hun skar opp magen,
og der fant hun de tre barna sine.
De gråt fortsatt, mens slangen fordøyde dem.
Du kan fortsatt høre babyene gråte når vinden blåser.
Slangen!
Dust!
La oss legge oss. Vi må opp tidlig.
Kom, Jodie.
Kom.
Skjebnen din ligger i blodet ditt.
For dere er stedet som en annen planet, fullt av eventyr.
For meg er det kanskje det eneste jeg ser resten av livet.
Som faren min.
Om jeg er her når jeg blir voksen, tar jeg livet av meg.
Du vet iallfall hvor du kommer fra.
Og hvem faren din er.
Det eneste bra med dette stedet er gjengen vår og Magda.
-Tror du jeg har en sjanse med henne? -Ja.
Jeg tror du også har det.
Kom igjen. La oss vekke dem.
Santos.
Hvor er du?
SANTOS ANDRADES EIENDOM
Kom igjen, Magda.
-Kan jeg få litt vann? -Det er lite igjen.
Hvor er røret?
Nei.
-Nei. -Røret.
Det er borte.
-Det er ikke mulig. -Nei.
Hvor er røret?
Hvor er det jævla røret?
Nei.
Hvor er røret?
-Det dukker opp. -Å nei.
Dette skulle ledet oss til havet.
-Pappa sa det. -Jeg trodde du var med ham!
Det eneste vi vet, er veien tilbake.
Jeg vet ikke om vi overlever.
Kanskje det dukker opp igjen. Vi må bare gå i samme retning.
Røret må lede til havet. Jeg har sett det.
Om vi går vestover, når vi havet.
Wagner, har du kompasset?
Vi har ikke vann til hjemveien.
Eller mat.
Se, en hval.
Bestefar sa at yaqui-forfedrene våre ble til hvaler for ikke å bli erobret.
Og at hvaler kan reise mellom åndenes og vår verden.
De kan veilede oss.
Vi er tomme.
Kom denne veien.
Gi meg den!
Hva driver du med?
Hva faen?
-Hei! -Slipp.
Hva feiler det deg?
Bra jobbet. Din idiot.
Hei! Hipólito!
Følg skjebnen din.
Vi fulgte en jævla leke hele veien!
Hei! Wagner!
-Du ledet oss på ville veier. -Husker du det ikke?
-Hei! -Du drepte oss!
Ørkenen lever.
Om du gir den noe du bryr deg om, får du noe tilbake.
Hva feiler det dere?
Slutt!
-Du ledet oss på ville veier! -Slutt!
-Din drittunge. Idioter. -Det er din feil!
Hei, slipp ham!
Wagner!
-Bli liggende. -Hei!
Jeg hater deg, Hipólito!
Jodie.
Jodie!
Går det bra?
Hva er dette?
-Stopp. -Tuka!
Tuka, lommetørkleet ditt!
Vi må følge måken. Den tar oss til havet.
Hvorfor skal vi følge den? Det er en jævla måke.
Måker jakter i havet.
Stol på meg.
Kom igjen.
Jeg er utslitt.
Vi må fortsette.
Ja, for faen!
Ja!
Magda!
Vi klarte det!
Vi fant det endelig.
Dette er El Gatillo, hvor havet spytter ut alt.
Machia burde være her.
Onkels båt!
Machia!
Ja!
-Kom igjen. -På Machia.
Det er vann her!
Funker denne?
Start den.
En, to, tre.
-Hopp i! -Klare!
-Hopp i! -Raskt!
Vi finner sirenen.
Der er slangehulen hvor onkelen min fant sirenen.
Pass på hodet.
Hei, vi kom frem til sirenen!
14.17 DES. 1999
Skynd dere.
Gi meg sekken.
Kom igjen. Ikke vær redd.
Jeg ser ingen sirene.
Gjør dere?
Onkels åre!
Se, sirenen bet i den!
Jeg ser ikke noe.
La oss finne den.
Hei, Magda. Forsiktig.
Magda.
Jodie.
Tuka?
-Det må være her. Wagner, se der borte. -Ikke gå for dypt.
Tuka, sikker på at den er død?
-Forsiktig på steinene. -Ingenting.
Tidevannet stiger.
Ingen sirene, ingenting. Meningsløst.
Kanskje sirenen ikke døde av slaget.
Og så dro hun.
Hun døde ikke, for det var ingen jævla sirene.
La oss ikke spille dumme.
-Om onkel sa han så den, gjorde han det! -Det er et eventyr! Det var ingen sirene!
Så hva er da dette?
Han fikk det fra en tidligere kjæreste.
Kjæreste, liksom!
-Slutt. -Jeg skal banke deg, Hipólito.
-Hei! -Slutt!
-Stopp. Slipp ham. -Jeg skal drepe deg!
Slutt å slåss!
-Hold kjeft! -Var ikke det et lekekompass?
Kutt ut!
Det var du som gjorde at vi gikk oss vill!
-Hei! -Si det til hånda mi!
-Slutt, Hipólito! -Jævla unge.
-Det er din feil at maten gikk tom! -Slutt!
Machia!
-Tuka! Nei! -Tuka!
Tuka, nei! Tuka!
-Tuka, stopp! -Stopp!
Tuka!
-La den være, Tuka! -Machia!
-Du drukner! -Machia synker!
-La den være! -Slipp meg!
-Den er borte. -Machia!
Stopp, du drukner!
-Slutt, Tuka. -La den være.
-Slutt, Tuka. -Ro deg ned.
Tror dere jeg kom hit for å gjemme meg for Ángelo?
Eller den jævla sirenen?
Jeg kom for å hente båten.
Uten den må jeg nok slutte på skolen og begynne å jobbe!
Om jeg gikk meg vill, ville kanskje foreldrene mine huske at jeg lever.
Jeg har holdt fast
ved den dumme ideen om å finne broren min i ørkenen.
Hva faen har det å si om sirenen er ekte eller ei?
Vi skulle vært døde, for helvete! Det er et mirakel at Jodie reddet oss.
Det viktige er at vi lever og er sammen.
Og vi er familie.
Hei.
-Brygga? -Den er over åsen.
Takk, kompis.
-Det går raskere å gå under broa. -Takk.
Siste dag på jakt etter sirenen. Trodde ikke vi skulle overleve.
Men vi er på vei hjem.
18.11 DES. 1999
Og dere burde takke meg,
for vi brukte kompasset mitt, drikkeflasken min,
Walkmanen min.
Og jeg fikk ikke brukt kammen min,
men neste gang.
Jodie!
Skynd deg!
Skynd deg, Jodie!
Skynd deg, kompis!
-Jodie! -Jodie!
Jodie!
DES. 1666
-Jodie! -Hjelp!
Wagner, gjør noe!
-Hjelp meg med å løfte! -Jodie!
Kan noen høre meg?
BASERT PÅ "AMERICAN JESUS" AV
Tekst: Ida Aalborg