Jodie, förlåt. Jag är så ledsen.
Jag vet.
Jisses.
TRAFIKPOLIS
Körkort och registreringsbevis.
Ett ögonblick.
Varsågod.
En kvinnlig misstänkt med spädbarn. Möjligen beväpnad. Var försiktiga.
Jag har den misstänkte föraren här.
Uppfattat.
-Det är inte den misstänkte. -Uppfattat.
Du kan åka.
VÄLKOMMEN TILL MEXIKO
Jodie, min kära, det ordnar sig.
USA CHRISTIANSON, MARIE
JODIE, DEN UTVALDE
1. ANKOMSTEN
Kan du känna det?
Smaka det?
Minns du hur det kändes att vara 12 år?
Jodie.
Kom.
Du bär mitt märke.
Följ sjöjungfrun.
Kom.
Jodie.
-Kan du knacka? -Åh, okej.
Är du okej?
Ja, jag hade bara en mardröm.
Om vad?
Om du inte mår bra borde vi inte gå till pachangan.
Okej.
Jag ska lämna dig ifred.
TAS VAR FJÄRDE TIMME
Ta de här.
Dina piller. Okej, ha det så kul.
-Hej. -Hej.
-Har du sett de andra? -Vi letar upp dem.
-Läget? -Du skräms!
-Har ni pengar till fyrverkerier? -Inte mycket.
Jag vet! Elvis!
Kom igen, Magda.
-Du är fin i flätor. -Lägg av, Hipólito.
-Läget? -Lorenzo!
Hej Wagner!
Elvis, hur är det?
Läget? Är ni här för att råna mig?
-Läget? -Vad har ni för er?
Vad har ni på gång?
Inget. Vi sköter oss alltid, eller hur?
Det tror jag inte på.
-Har du fyrverkerier? -Vem tror du att jag är?
Jag är en dam.
Kom igen!
Jodie!
Tack!
Jag visste väl att ni hade nåt på gång.
-Nej! -Är de från Elvis?
-Seriöst? -Otroligt!
-Otroligt!
Kom igen, Santa Rosalía!
Har ni det roligt?
Det är många smällare.
-Håll käften och sätt dit stubinen. -Varför ska jag alltid fixa stubinen?
Varför är du alltid så feg?
Jag måste inte göra allt bara för att jag är ledaren.
-Vem utsåg dig till ledare? -Jag.
Skynda på! Tänd!
Spring!
-Spring! -Kom igen!
-Kom igen. -Nu smäller det.
Funkar det inte?
-Förlåt! -Se dig för.
Förlåt!
-Det där ska du få ångra. -Hördu! Låt honom vara.
Magda, du är så söt idag.
Du har mognat, överallt.
Vad är det med dig?
-Vad gör du? -Tror du att du är tuff?
-Spöa honom. -Hipólito!
-Så där! -Slå honom!
-Vi drar! -Kom igen!
Hipólito, är du okej?
-Du. -Är du skadad?
Vad är så roligt?
Såg ni Ángelo dansa?
Jag fick honom att dansa!
Jag frös igen, Wagner.
Oroa dig inte.
Vi har alla superkrafter.
Hipólito är modig.
Magda är jättesmart.
Jag kan magi.
Nu ska vi bara hitta din.
Grabbar, Tuka kommer.
Vad är det, Tuka?
Min farbror Temastián kom aldrig hem. Han skulle aldrig missa jobbet.
-Vi letar upp honom. -Ja, kom.
-Var sågs han senast? -Ingen aning.
Jodie.
Tuka?
Din farbror!
Farbror.
Chupia.
Nej!
Farbror!
Chupia.
En sjöjungfru?
Chupia. Ett havsmonster, men inte från den här världen.
Vad sa han mer?
Vid revet hörde han nåt konstigt i vinden.
Sen såg han en kvinna flyta med ansiktet nedåt.
Han klättrade i klipporna för att rädda henne,
men hon såg honom i ögonen.
Hon kysste honom och försökte sluka hans själ, men han slog henne med en åra.
Hon slogs mot klipporna och rörde sig inte mer.
Tänk om hon var en full utlänning?
Min farbror hade en hårtuss från henne i sin hand.
Nu är han rädd för havet. Han lämnade till och med sin båt där.
Om min farbror inte ska fiska igen kanske jag…
Kom.
Jodie. Är du okej?
Kom.
Jag kommer snart.
-Kom, Wagner. -Är du säker?
Ett meddelande till elever i sjunde klass.
Imorgon måste underskrifterna lämnas in.
Fan, vad snygga de är.
Annars får ni inte delta i julspelet.
Ge tillbaka den!
-Kom igen. -Släpp mig!
Memo, ge tillbaka den!
-Kom igen, jävla apache. -Jag är ingen apache. Jag är yaqui!
Vad är det inuti? Leker du med dockor?
Hans farbror säger att han har träffat en sjöjungfru.
Låt honom vara!
-Jodie. -Idiot!
-Låt honom vara! -Har han blivit kaxig?
Är du apachens lakej?
-Lägg dig inte i! -Han är rökt.
Vad nu? Pratar du inte spanska?
Släpp honom!
Lägg av.
Dra åt helvete, gringo.
Fattar du?
-Släpp. -Annars?
Sluta, era jävlar!
Släpp oss!
Ángelo, det räcker nu.
Ángelo, sluta.
Vad fan pågår?
Är du okej?
-Ja. -Är du okej, Jodie?
Är du säker?
Vad är det där? Ge mig den.
Ge mig den.
Vi måste prata med rektorn, din pappa
och även polisen.
Din pappa får hämta dig på stationen.
Om Dolores inte hade dykt upp hade han dödat Jodie.
Stack han dig med kniven?
Gör det inte ont?
Du borde ha ropat på oss.
Det var coolt att du stod upp för Tuka.
Såg Dolores kniven?
-Han kommer att bli avstängd. -Polisen hämtade honom.
-Han dödar dig om han kommer tillbaka. -Han hatar dig.
Han hatar oss alla.
Han dödar oss.
Alla fem.
Tuka.
Talade din farbror verkligen sanning?
Ja, annars skulle han inte ha lämnat sin båt.
Machia var hans liv.
Vet ni vad? Vi letar reda på sjöjungfrun.
Vad fan?
-Tuka, har du sjöjungfruns hår? -Ja.
Om vi hittar sjöjungfrun, eller vad det nu är,
blir vi kända.
Och då ska skitstövlarna få se.
-Är du med? -Inte jag.
Inte en chans.
-Inte en chans. -Tuka.
-Har du nånsin åkt dit med din farbror? -Ja.
Pappa tog med mig till jobbet på saltfälten.
Det blir inte lätt. Vi skulle behöva övernatta i öknen.
Då glömmer vi alla gånger du har flytt som en liten tjej.
Som en liten pojke, menar du. Jag är tjej och flyr inte.
Om du drar ett kort över tio är jag med.
Eller så kan du vänta här på Ángelo. Nå? Är ni med?
Jag är med.
-Jag är med. -Jag är med.
Okej, jag är med.
Berättade du för din mamma?
-Du, mamma. -Ja?
Får jag gå till Wagner
och se film?
-Och kanske sova över? -Hos Wagner?
Hos Tuka?
Stjärnorna syns bättre från Tukas hus.
Mamma, får jag sova över hos Hipólito?
Jag vet inte, Tuka.
På söndag behöver vi hjälp med roddbåten.
Tomás går i pension i år.
Jag pratade med chefen så att du kan ta över hans jobb.
-Jag vill inte bli som du. -Vad vill prinsessan då?
Jag ska berätta vad som händer annars.
Du kommer att svälta ihjäl.
Marisa, öppna.
Låt mig vara!
Hur kan du leva med att inte veta vad som hände Santos?
Jag ger mig av tidigt imorgon.
Jag ska till en farlig plats med några killar jag knappt känner.
Gör nåt, Daniel!
Öppna.
Jag vill bara veta vad som hände med min pojke.
Lugn. Vi får inte tappa hoppet. Kom igen.
Jag kom på en historia inför ikväll.
Coolt. Men ta inte i för mycket. Sist sov jag inte på en månad.
Nu går vi.
Jag ska berätta vad jag tog med mig.
Min nya kamera, min Walkman,
en kompass,
min vattenflaska, min kam…
Är ni redo?
Jag är glad att du följer med.
De är småglin.
Är det Elena?
Vad är det här? Ska ni på ökensafari? Ni berättade väl för era föräldrar?
-Javisst. -Japp.
-Ja. -Självklart.
Pappa hämtar upp oss. Han jobbar på saltfälten.
Hejdå.
Ta hand om er.
Jodie.
Öknen lever.
Om du ger den nåt betydelsefullt
ger den nåt tillbaka.
Hallå, vänta!
Vänta!
Första dagen på jakt efter sjöjungfrun. Hur mår ni?
Vi ska bara hit.
Hoppa av, ungar.
Det blir fem pesos vardera. Tack.
Jag vet en väg in. Vi kan gena över saltfälten. Den här vägen.
-Genom här. -Varför finns det leksaker på gravarna?
Det är en barnkyrkogård.
Det är inget gott tecken.
Vi måste gå fem kilometer
tills vi ser en rörledning.
Om vi följer den så går det bra.
Ingen går vilse.
Ni är väl inte rädda? Ska vi gå?
God eftermiddag. Med din tillåtelse vill vi gå igenom här.
Tack. Ge oss en trygg färd.
Sakta ner!
Nej, mina skor!
Här har du!
Hipólito, hur långt är det kvar?
Du sa att vi inte skulle gå vilse, men jag ser ingen jävla rörledning!
Vi är nästan framme.
Hur ser sjöjungfrun ut?
-Det är en chupia. -Är det nån skillnad?
-Ja. -Ska vi klättra upp på lastbilen?
Då kan vi se lite längre.
Det måste vara i närheten.
Vad gör du?
-Jag äter. -Du kan inte äta än.
Det är långt kvar.
Titta! Röret!
Kom igen!
Vi hittade röret!
Jag sa ju det.
Om vi blir berömda blir vi rika. Vad skulle du göra med pengarna?
Jag skulle anlita en terapeut åt mamma.
Var inte en mes. Säg det bara.
-Ditt leende är fint. -Sluta.
Jag kan inte. Hon är som min syster.
Men det är hon inte!
Annars hinner Hipólito före ikväll. Man vet aldrig.
Tror du att hon vet?
Hör på, kära Jodie. Kom närmare.
Man kan se två saker från rymden.
Kinesiska muren och hur mycket du gillar Magda.
Du är så tuff.
Men nej, jag tror inte att hon vet.
Inte en chans.
Magi!
Är det ett skjul?
Vi kollar hur mycket vatten vi har kvar.
Ser du? Jag sa ju det.
Vill ni höra min historia?
-Ja. -Ja.
Ja, sätt igång.
Den handlar om en kvinna.
Hon jobbade på ett hotell för nästan 100 år sen.
En gång
kom hotellägarens dotter för att stanna där
för att hennes man hade dött
strax efter att hon fött trillingar.
Kanske för att hon var så ledsen
kunde inte bebisarna sluta gråta.
En dag kollapsade kvinnan och somnade.
Det var då
konstiga ljud började höras från alla väggar,
som rör som knarrade.
Och en märklig skugga svepte genom korridoren.
Men ingen märkte det.
Tystnaden väckte mamman.
Hon insåg att hennes barn inte var där. Hon letade överallt, men de var borta.
Men hon kunde fortfarande höra deras dämpade skrik i väggarna.
Så de började riva ner väggarna
tills de fann ett hål
där de hittade en jätteorm
som hade tagit sig in i rören från öknen.
Den var mer än sex meter lång.
Med ögon mörkare än en bottenlös grop.
Då tog hon en yxa och kapade av huvudet.
Hon skar upp magen
och där hittade hon sina tre barn
som fortfarande skrek medan ormen förtärde dem.
Man kan fortfarande höra barnen skrika när vinden viner.
Ormen!
Dumskalle!
Vi lägger oss. Vi ska upp tidigt.
Jodie, kom.
Kom.
Ditt öde är i ditt blod.
För er är denna plats som en annan planet full av äventyr.
För mig kan den vara allt jag ser för resten av mitt liv.
Som för min pappa.
Om jag är kvar här när jag är vuxen tar jag livet av mig.
Du vet åtminstone var du kommer ifrån.
Och vem din pappa är.
Det enda bra med det här stället är vårt gäng och Magda.
-Tror du att jag har en chans med henne? -Ja.
Det har nog du också.
Kom. Nu väcker vi dem.
Santos.
Var är du?
TILLHÖR SANTOS ANDRADE
Kom, Magda.
-Kan jag få lite vatten? -Det finns inte mycket.
Var är röret?
Åh nej.
-Nej. -Röret.
Det är borta.
-Det kan inte vara sant. -Nej.
Var är röret?
Var är det jävla röret?
Nej.
Var är röret?
Det dyker upp.
Inte en chans.
Det skulle leda oss till havet.
-Pappa sa det. -Har du inte gått med honom?
Vi kan bara vägen tillbaka.
Och jag vet inte om vi överlever.
Det kanske kommer fram längre fram. Vi behöver bara gå åt samma håll.
Röret leder till havet. Det har jag sett.
Om vi går västerut når vi havet.
Wagner, har du kompassen?
-Vi har inte vatten för vägen tillbaka. -Eller mat.
Titta, en val.
Min farfar sa att våra yaqui-förfäder
förvandlade sig till valar för att inte bli erövrade.
Och att valar kan färdas mellan andevärlden och vår värld.
De kan vägleda oss.
Vattnet är slut.
Den här vägen.
-Ge mig den! -Vad gör du? Vad fan?
-Hördu! -Släpp.
Vad är det med dig?
Nu har du ställt till det, idiot.
Hördu, Hipólito!
Följ ditt öde.
Vi har följt en jävla leksak hela vägen!
Hördu! Wagner!
Wagner!
Minns du inte?
-Hördu! -Du har dödat oss!
Öknen lever.
Om du ger den nåt betydelsefullt ger den nåt tillbaka.
Vad är det med er?
Lägg av!
-Du förde oss vilse! -Lägg av!
-Du är en snorunge. -Det är ditt fel!
Släpp honom!
Wagner!
-Stanna där. -Hördu!
Jag hatar dig, Hipólito!
Jodie.
Jodie!
Är du okej?
Vad är det här?
Tuka!
Tuka, din näsduk!
Vi måste följa fiskmåsen.
-Den leder oss till havet. -Ska vi följa en jävla mås?
Fiskmåsar jagar i havet.
Lita på mig.
Nu går vi.
Jag är helt slut.
Vi måste fortsätta.
Ja, för fan!
Ja!
Magda!
Vi klarade det!
Vi hittade det äntligen.
Det här är El Gatillo, där havet spottar ut allt.
Machia borde vara här.
Min farbrors båt!
Machia!
Ja!
-Kom igen. -Machia.
Det finns vatten här!
Funkar den?
Starta den.
Ett, två, tre.
-Hoppa på! -Klart!
-Hoppa på! -Skynda!
Nå hämtar vi sjöjungfrun.
Det är baakot-grottan där min farbror mötte sjöjungfrun.
Akta era huvuden.
Nu har vi sjöjungfrun!
Skynda på.
Ge mig ryggsäcken.
Kom igen. Var inte rädda.
-Jag ser ingen sjöjungfru. -Ser ni den?
Min farbrors åra!
Titta, sjöjungfrun bet i den!
Jag ser inget.
Vi letar reda på den.
Du, Magda. Var försiktig.
Magda.
Jodie.
Tuka?
Den måste vara här. Wagner, titta där borta.
Gå inte i för djupt.
Tuka, är den verkligen död?
-Akta klipporna. -Jag ser inget.
Tidvattnet stiger.
Ingen sjöjungfru eller nåt. Så lönlöst.
Sjöjungfrun kanske inte dog. Hon kanske gav sig av.
Nej, det fanns aldrig nån jävla sjöjungfru.
Vi måste inse det.
Min farbror sa att han såg den!
Det är en saga! Det fanns ingen sjöjungfru!
Vad är det här då?
Han fick den av nån flickvän.
Så fan heller!
-Sluta. -Jag ska spöa dig, Hipólito!
-Hörni! -Lägg av!
Släpp honom.
Jag ska döda dig!
Sluta bråka!
-Käften! -Var det inte en leksakskompass?
Lägg av!
Det var du som förde oss vilse!
-Hördu! -Snacka med min näve!
-Sluta, Hipólito! -Jävla snorunge!
-Det är ditt fel att maten tog slut! -Sluta!
Machia!
-Tuka, nej! -Tuka!
Tuka, nej!
-Tuka, stanna! -Stanna!
Tuka!
-Glöm den, Tuka! -Machia!
-Du drunknar! -Machia sjunker!
-Låt mig vara! -Släpp mig!
-Den är förlorad. -Machia!
Du kommer att drunkna!
-Sluta, Tuka. -Släpp den.
-Sluta. -Lugna dig.
Tror ni att jag kom hit för att gömma mig från Ángelo?
Eller för den jävla sjöjungfrun? Jag kom för att hämta båten!
Utan den måste jag nog hoppa av plugget och börja jobba!
Jag tänkte att mina föräldrar skulle bry sig om jag försvann här.
Jag har hållit fast vid den dumma idén att hitta min bror i öknen.
Det kvittar om sjöjungfrun finns.
Vi borde vara döda! Det är ett mirakel som Jodie räddade oss.
Det viktiga är att vi är vid liv.
Och att vi är en familj.
Hej.
Hamnen?
På andra sidan kullen.
Tack.
-Det går fortare om ni går under bron. -Tack.
Sista dan på jakt efter sjöjungfrun. Jag trodde inte att vi skulle klara det.
Men vi är på väg tillbaka.
Och ni borde tacka mig för vi använde min kompass,
min vattenflaska, min Walkman.
Jag kunde inte använda kammen,
men nästa gång.
Jodie, snabba på!
Skynda dig, Jodie!
Rappa på!
-Jodie! -Jodie!
Jodie!
-Jodie! -Hjälp!
Wagner, gör nåt!
-Hjälp mig lyfta! -Jodie!
Kan nån höra mig?
BASERAD PÅ SERIEROMANEN AMERICAN JESUS AV MARK MILLAR OCH PETER GROSS
Undertexter: Daniel Rehnfeldt