Джоді. Вибач.
Мені дуже шкода.
Так-так.
Господи.
ДОРОЖНІЙ ПАТРУЛЬ
Посвідчення й реєстраційний номер.
Секунду.
Шістдесят сьомий штабу.
Чекайте.
Тримайте.
Підозрювана — жінка з немовлям. Можливо, озброєна.
Дійте обережно.
Бачу підозрювану.
Зрозуміла.
Це не підозрювана.
Зрозуміла.
Можете їхати, пані.
ВІТАЄМО В МЕКСИЦІ
Джоді, сонце, усе буде добре.
СПОЛУЧЕНІ ШТАТИ АМЕРИКИ МАРІ КРІСТІАНСОН
ОБРАНИЙ
1. ПРИШЕСТЯ
Відчуваєш на дотик?
На смак?
Пам'ятаєш, як це, бути 12-річним?
Джоді.
Прийди.
У тебе мій знак.
Іди за сиреною.
Прийди.
Джоді?
Стукати не вчили?
Забула.
Усе гаразд?
Так. Просто наснилося жахіття.
Яке?
Якщо тобі погано, можемо не йти на свято.
Добре.
Залишу тебе.
ПРИЙМАЙТЕ ЩО ЧОТИРИ ГОДИНИ
Я — ХЛІБ ЖИТТЯ
Тримай.
Твої пігулки?
Добре. Розважайся.
-Привіт. -Привіт.
Бачив інших?
Пошукаємо їх.
-Як справи? -Ти мене налякав!
Маєте гроші на феєрверки?
Небагато.
Знаю! У Елвіс є!
Ходімо, Маґдо.
-У тебе чудові коси. -Годі тобі, Іполіто.
-Думала, у тебе їх немає. -Дякую.
-Як справи? -Смачного.
Агов, Вагнере!
Елвіс, як справи?
Ви прийшли мене пограбувати?
-Як справи? -Що задумали?
Кажіть, що задумали?
Нічого. Ми завжди поводимося слухняно, так?
Не вірю.
-Є феєрверки? -За кого ти мене маєш?
Я справжня леді.
Годі вам!
Джоді!
Дякую.
Так і знала, що ви щось задумали.
-Ні! -Це від Елвіс?
-Та ну! Справді? -Та ну!
-Не вірю! -Не вірю!
Так тримати, Санта-Росалія!
Вам весело?
Тут купа феєрверків.
Замовкни й підставляй ґніт.
Чому це завжди роблю я?
Чому ти завжди боїшся?
Я хоч і лідер, але ж не маю все робити.
-І чому це ти лідер? -Бо так вирішив.
Уперед! Відривайтеся!
Швидше! Запалюй!
Тікаймо! Негайно!
-Тікаймо! -Уперед!
Тікаймо, швидко!
-Тікаймо. -Зараз буде.
Осічка?
-Вибач. -Дивись, куди йдеш.
Вибач!
Ти пожалкуєш.
Гей! Облиш його.
Маґдо, ти сьогодні така гарна.
Ти вже така доросла.
Що з тобою таке?
-Що ти робиш? -Сміливий такий? Ходи сюди.
-Надери йому дупу. -Іполіто!
-Ну все, хлопче! -Розбий йому обличчя!
-Біжимо! -Хутко!
-Ти в нормі? -Іполіто, ти як?
-Боже. -Десь болить?
Що смішного?
Бачили, як танцював Анхело?
Я змусив його танцювати.
Я знову злякався, Вагнере.
Не хвилюйся.
У кожного своя суперсила.
Іполіто хоробрий.
Маґда дуже розумна.
Я — чарівник.
Лишилося знайти твою.
Друзі, Тука біжить.
-Що таке, Тука? -Дядько Темастіан не прийшов додому.
Він не пропускав роботу.
-Знайдімо його. -Гаразд.
-Де його бачили? -Гадки не маю.
Джоді.
Туко!
Твій дядько!
Дядьку.
Чупія.
Ні.
Дядьку!
Чупія.
Сирена?
Чупія. Морський монстр не з цього світу.
Що ще він сказав?
На рифах він почув дещо дивне.
А тоді побачив жінку, що дрейфувала донизу обличчям.
Він поліз на камені, щоб урятувати її,
але вона поглянула йому у вічі.
Вона поцілувала його й хотіла зжерти його душу, але він ударив її веслом.
Вона вдарилася об каміння й перестала рухатися.
Може, це була п'яна іноземка?
У дядька між пальців залишилося пасмо її волосся.
Він боїться повертатися в море. Навіть кинув там човен.
Якщо дядько не рибалитиме,
може, я…
Прийди.
Джоді? Усе гаразд?
Ходімо.
Я вас наздожену.
-Ну ж бо, Вагнере. Ходімо. -Точно?
Увага, учні сьомого класу.
Завтра останній день подачі заявок.
Оце кралі.
Інакше не зможете взяти участь у пастурелі.
Віддай!
-Годі тобі. -Відпусти мене!
Годі тобі, Мемо! Віддай!
-Спробуй забрати, апачі. -Я не апачі. Я — які.
Погляньмо, що тут. Любиш гратися з ляльками?
Його божевільний дядько казав, що бачив сирену.
Облиште його!
-Джоді. -Козел!
-Облиште його! -Сміливий такий?
Ти хто? Сучка цього апачі?
Не лізь!
Йому капець.
Що?
Не розумієш іспанської?
Відчепися!
Годі.
Пішов ти, гринго.
Зрозумів?
-Відійди. -Або що?
Годі, виродки!
Відпустіть нас!
Припини, Анхело.
Анхело, припини.
Що, у біса, відбувається?
Усе гаразд?
-Так. -Ти в нормі, Джоді?
Упевнений?
Що це? Віддай.
Дай сюди.
Схоже, доведеться говорити не лише з директором і твоїм татом,
але й з поліцією.
Ні.
Тато забиратиме тебе з відділку.
Якби не прийшла пані Долорес, він би вбив Джоді.
Він штрикнув тебе ножем?
Боляче?
Покликав би нас.
Круто, що ти постояв за Туку.
Пані Долорес бачила ножа?
Його відрахують.
За ним приїхала поліція.
-Він уб'є тебе, якщо повернеться. -Він тебе ненавидить.
Усіх нас ненавидить.
Він уб'є нас.
Усіх п'ятьох.
Туко.
Упевнений, що твій дядько казав правду?
Мій дядько не бреше. Він би не покинув човна.
Мачіа була всім для нього.
Знаєш що? Знайдемо цю сирену.
Якого біса?
Туко, у тебе є волосся сирени?
Так.
Якщо знайдемо сирену чи що там,
станемо відомими.
Покажемо цим придуркам.
-Ти за? -Не хочу.
Та ну.
-Нізащо. -Туко.
Ти ходив туди з татом?
Звісно.
Тато брав мене на роботу на солончак.
Це буде нелегко. Доведеться провести ніч у пустелі.
Ми пробачимо тобі за те, що ти тікав, наче дівчинка.
Маєш на увазі, наче хлопчик. Я дівчина й не тікала.
Якщо витягнеш більше десятки, я піду.
Або ж чекатимеш на Анхело.
І що? Ти з нами?
Зробімо це.
-Ходімо. -Ходімо.
Тоді я за.
Що сказав мамі?
-Мамо. -Що?
Я хотів заночувати у Вагнера
й подивитися диски з фільмами.
Може, заночувати.
У Вагнера?
У Туки?
У будинку Туки зірки гарніші.
Мамо, можна заночувати в Іполіто?
Не знаю, Туко.
Ти маєш повернутися до неділі, щоб допомогти нам порибалити на човні.
Томас цього року йде на пенсію.
Ти займеш його місце.
-Я не хочу бути як ти! -Тоді чого хоче принцеса?
А я скажу, що буде, якщо не візьмеш роботу.
Помреш із голоду!
Марісо, відчини.
Облиш мене!
Не розумію, як можна жити й не знати, що сталося із Сантосом.
Завтра зранку я йду.
Піду в небезпечне місце з хлопцями, яких ледь знаю.
Зроби щось, Даніелю!
Відчини.
Що сталося з моїм сином?
САНТОС АНДРАДЕ РОЗШУК
Не втрачаймо віри.
ВОСТАННЄ БАЧИЛИ 17 ЖОВТНЯ 1997-ГО
Сьогодні я придумав для вас історію.
Круто.
Не перегинай. Минулого разу я не спав місяць.
Ходімо.
Я розкажу, що взяв із собою.
Я взяв камеру, плеєр,
компас,
флягу та гребінець.
Ви готові?
ПУБЛІЧНА БІБЛІОТЕКА МАХАТМА ҐАНДІ
Марія ля Пас Три кроки назад
Та й убік раз-ураз
Радий, що ти прийшов.
Бо, ну…
Вони всі — діти.
Це Елена?
Збираєтеся в подорож пустелею?
Ви ж сказали батькам, так?
-Так. -Так.
-Звісно.
Мій тато зустріне нас далі. Він працює на солончаку.
Бувайте.
Бережіть себе.
Джоді.
Пустеля жива.
Якщо ти подаруєш їй щось цінне для тебе, вона віддячить тобі.
Марія ля Пас Три кроки назад
Один, два, три.
Зачекайте!
Перший день пошуків сирени.
11:48 ГРУДЕНЬ 1999
Як відчуття?
Далі не поїду.
Вилазьте, малі.
З кожного по п'ять песо.
Дякую.
Я знаю дорогу. Зріжемо через солончаки.
Ходімо сюди.
Сюди.
Чому на могилах іграшки?
Бо це дитячий цвинтар.
Не дуже гарний знак.
Потрібно пройти п'ять км,
поки не побачимо трубопровід до моря.
Якщо триматимемося його, усе буде добре.
Ніхто не загубиться.
Тільки не кажи, що боїшся. Ходімо?
Вітаю.
З вашого дозволу ми хочемо пройти тут.
Дякую.
Нехай подорож буде безпечною.
Повільніше!
Ні! Мої кросівки!
Тримай!
Іполіто, коли ми вже прийдемо?
Ти казав іти за трубопроводом.
Але його тут, бляха, немає!
Ми майже прийшли.
Яка на вигляд сирена?
Це не сирена, це чупія.
А яка різниця?
-Вона є. -Може, заберемося на вантажівку?
Щоб бачити трохи далі.
Має бути поруч.
Що ти робиш?
-Їм. -Їсти ще не можна.
Нам ще довго йти.
Дивіться! Ось труба!
Ходімо!
Ми знайшли трубу!
Бачите? Я ж казав.
Якщо станемо відомими, заробимо купу грошей.
Що з ними робитимеш?
Оплачу мамі психотерапевта.
Зізнайся їй. Не бійся.
-У тебе гарна посмішка. -Годі.
Я не можу.
Вона мені як сестра.
Але ж це не так!
Інакше Іполіто сьогодні забере її.
Усе може бути.
Думаєш, вона знає?
Слухай, дорогий Джоді.
Нахилися.
З космосу можна побачити дві речі.
Великий китайський мур і як ти любиш Маґду.
Важко з тобою.
Але вона не знає.
Не знає.
Магія!
Це там хатина?
Подивимося, скільки в нас ще води.
Бачиш? Я ж казав.
Готові почути історію?
-Так. -Так.
Розповідай.
Це історія про жінку.
Вона працювала в готелі.
Майже 100 років тому.
Якось
донька власника готелю прибула туди,
бо її чоловік помер одразу після того, як вона народила трійню.
Певно, через те, що вона сумувала,
діти постійно плакали.
Одного разу жінка впала від безсилля й заснула.
І саме тоді
зі стін почали лунати дивні звуки,
схожі на скрипіння труб.
Дивна тінь проповзла коридором.
Але ніхто не зрозумів.
Тиша пробудила маму.
І вона побачила, що її діти зникли.
Вона всюди шукала, але їх не було.
Але вона досі чула їхній приглушений плач за стінами.
Люди почали розбивати стіни,
і ось знайшли діру,
де сиділа величезна змія,
яка пробралася в труби з пустелі.
Вона була майже шестиметровою.
З очима, темнішими за безодню.
Тоді мама взяла сокиру й відрубала їй голову.
Вона розрізала їй живіт
і знайшла там трьох дітей,
які плакали, поки змія перетравлювала їх.
І досі, коли дме вітер, можна почути їхній плач.
Змія!
От телепень!
Ходімо спати. Нам рано вставати.
Прийди, Джоді.
Прийди.
Твоя доля — у твоїй крові.
Для вас це місце — наче інша планета.
А для мене —
єдине, що я бачитиму впродовж життя.
Як для тата.
Якщо я лишуся тут, коли виросту,
я вб'ю себе.
Принаймні ти знаєш, звідки ти.
І хто твій тато.
У цьому місці дві хороші речі: наша компанія та Маґда.
У мене є шанс бути з нею?
Так.
Думаю, у тебе теж.
Ходімо будити їх.
Сантосе.
Де ти?
ВЛАСНІСТЬ САНТОСА АНДРАДЕ
Ходімо, Маґдо.
Можна мені води?
Тут небагато.
Де труба?
Ні.
-Ні. -Труба.
Вона зникла.
-Не може бути. -Ні.
Де труба?
Де срана труба?
Ні.
Де труба?
Вона з'явиться.
Ні.
Вона мала провести нас до моря.
Так казав тато.
Я думав, ти ходив з ним!
Тепер ми знаємо лише шлях назад.
Не знаю, чи виберемося живими.
Може, вона з'явиться далі.
Просто йтимемо в тому напрямку.
Вона відведе нас до моря.
Я бачив його.
Якщо підемо на захід, дійдемо до моря.
Вагнере, маєш компас?
У нас не буде води на шлях назад.
І їжі.
Дивись, кит.
Мій дід казав мені, що наші предки, які,
перетворилися на китів, щоб їх не завоювали.
І що кити можуть подорожувати
між світом духів і нашим світом.
Вони проведуть нас.
Води немає.
Ходімо сюди.
Віддай!
Що ти робиш?
Якого біса?
-Гей! -Відчепися.
Що з тобою не так?
Що ти робиш, дурню?
Гей! Іполіто!
Іди за своєю долею.
Увесь час ми звірялися з довбаною іграшкою!
Гей! Вагнере!
-Ти винен. -Вагнере!
Не пам'ятаєш?
-Гей! -Ти нас убив!
Пустеля жива.
Якщо ти подаруєш їй щось цінне, вона віддячить тобі.
Що з тобою таке?
Припиніть!
-Через тебе ми загубилися! -Припиніть!
-Дурні. -Це ти винен!
Відпусти його!
Вагнере!
-Полеж. -Гей!
Ненавиджу тебе, Іполіто!
Джоді.
Джоді!
Ти в нормі?
Що це?
-Годі. -Туко!
Туко, дай хустинку!
Треба йти за чайкою.
-Вона приведе до моря. -Навіщо йти за нею? Це довбана чайка.
Чайки полюють у морі.
Повір мені.
Ходімо.
Я виснажений.
Потрібно йти далі.
О так!
Так!
Маґдо!
Нам вдалося, друзі!
Нарешті ми знайшли його.
Це Ель-Ґатійо — тут море стикається з пустелею.
Мачіа має бути тут.
Човен мого дядька!
Мачіа!
Так!
-Ходімо. -До Мачії.
Тут вода!
Він працює?
Заводь.
Один, два, три.
-Сідай! -Готуйтеся!
-Сідайте! -Швидко!
Ми пливемо за сиреною.
Це зміїна печера,
де мій дядько знайшов сирену.
Бережіть голови.
Ми дійшли до сирени!
14:17 ГРУДЕНЬ 1999
Швидше.
Передай рюкзак.
Ходімо. Не бійся.
Я не бачу сирени.
А ви?
Весло мого дядька!
Дивіться, сирена вкусила його!
Я нічого не бачу.
Знайдімо її.
Агов, Маґдо.
Обережно.
Маґдо.
Джоді.
Туко?
Має бути тут. Вагнере, глянь отам.
Не заходь далеко.
Туко, ти певен, що вона мертва?
-Обережно на каменях. -Нічого не бачу.
Вода підіймається.
Тут ніякої сирени. Усе на марне.
Може, сирена не померла від удару.
І втекла.
Вона не померла, бо її ніколи й не було.
Не вдавай дурника.
Мій дядько казав, що бачив її!
Це казка, Туко! Сирени тут не було!
А що тоді це?
Він взяв у якоїсь колишньої.
Якої, у біса, колишньої?
-Годі. -Ти зараз отримаєш, Іполіто.
-Агов! -Припиніть!
Пусти його.
Я тебе вб'ю!
Припиніть битися!
-Замовкни! -Хіба це не іграшковий компас?
Припиніть!
Через тебе ми загубилися на солончаках!
-Агов! -Не хочу цього чути!
-Годі. Іполіто! -Клятий малий!
Через тебе закінчилася їжа!
Годі!
Мачіа!
-Туко! Ні! -Туко!
Туко, ні! Туко!
-Туко, припини! -Стій!
Туко!
-Нехай пливе, Туко! -Мачіа!
-Ти потонеш! -Мачіа тоне!
-Облиш його. -Відпусти!
-Він потонув, Туко. -Мачіа!
Зупинись, ти потонеш!
-Годі, Туко. -Відпусти.
-Годі, Туко. Годі. -Спокійно.
Думаєте, я прийшов сюди ховатися від Анхело?
Чи заради сраної сирени?
Я прийшов за човном.
Без нього я піду зі школи й почну працювати!
Я думала, якщо загублюся тут, батьки згадають про мене.
Я трималася за надію
знайти свого зниклого брата в пустелі.
Яка різниця, справжня сирена чи ні?
Ми, бляха, уже мали померти!
Диво, що Джоді врятував нас.
Важливо лише те, що ми живій і що ми разом.
Ми сім'я.
Агов.
А де док?
За пагорбом.
Дякую, друже.
Якщо підете під мостом, дійдете швидше.
Дякую.
Останній день у пошуках сирени.
Не думав, що ми впораємося.
Ми йдемо назад.
ГРУДЕНЬ 1999
Маєте подякувати мені,
бо ви використовували мій компас,
мою флягу
та мій плеєр.
Я не встиг скористатися гребінцем.
Лишу на потім.
Джоді!
Швидше!
Швидше, Джоді!
Хутко, друже! Хутко!
-Джоді! -Джоді!
Джоді!
ВОРОГ БОГА 1666
-Джоді! -Допоможіть!
Вангере, зроби щось!
-Допоможіть підняти! -Джоді!
Мене хтось чує?
ЗА МОТИВАМИ РОМАНУ «АМЕРИКАНСЬКИЙ ІСУС»
Переклад субтитрів: Анастасія Барич