Az előző részek tartalmából...
Egy embert hoztál a tanácstermünkbe!
- Hogy vettek rá, hogy Sötét legyek? - Halvány gőzöm sincsen róla.
Akárhányszor belépek egy szobába, csak téged látlak benne.
Ő a kulcs, Kenz. Az emlékeimhez,
hogy megtaláljam Rainert, és még ki tudja, mennyi minden máshoz.
A lázadók megpróbálták megdönteni a Vérkirály hatalmát.
- Vajon miért történt mindez? - Korrupt lett.
Ez a dobozt találtam az ágyon, a te neved van rajta.
- Miről van szó? - Időről.
Az időről van szó. Sötét lettem.
Elrabolt a Vándor.
És nem tudom, kicsoda ő, és mi történt,
míg vele voltam, és nagyon nem tetszik nekem ez az egész. Így...
A végére járok ennek az egésznek egyszer és mindenkorra.
- Köszönöm, Kenzi. - Számíthatsz rám, Bo-bo.
Kezdjük...
ezzel itt.
- Megőrültél? - Trick, elég...
Oké, várj egy percet Patty Hearst, ez nem ugyanaz a fekete füst,
amelyik elrabolt ebből a koszfészekből annak idején?
Kenzi, ha nálad van a Helskór valahol a csizmagyűjteményedben, itt az ideje...
Visszaveszem... add vissza!
- Kenzi... ez az ő döntése. - Köszönöm.
- Igazából egyetértek... - Mi?!
Köszönöm.
- Éppen ezért... - ...mellé kell állnunk, és segíteni
szembenézni a Vándorral.
- Együtt... - Igen, de...
Úgy érzem, mintha óvodába kerültem volna.
- Srácok! Légyszi! - Elrabolhatják. Újra.
Eltűnik. És ha ezúttal nem kapjuk vissza?
- A fenébe is! - Ha kinyitja az üveget, lehet az is...
- Az kizárt! - Kenzi! Add vissza azonnal!
Nem, nem fogom ölbe tett kézzel nézni, ahogy újra elrabolnak.
Azt mondtam, add vissza!
Isabeau!
Nem látjátok, mi történik velem?
Megőrjít, hogy semmit sem értek.
Sajnálom. De ennek véget kell vetni, most...
Kit érdekel!
Trickster, jól vagy?
Barát, vagy ellenség vagy?
Ahogy bennetek elnézlek, azt hiszem, ellenségnek véltek.
Az élet úgy is nehéz, ha nem tudod, ki vagy...
de még nehezebb, ha nem tudod, mi vagy...
A csókom halálos ítélet...
Évekig csak bujkáltam.
Titokban kerestem a választ...
hogy aztán kiderüljön, hogy egy rejtett világhoz tartozom...
De már nem akarok tovább bujkálni!
A magam útját akarom járni.
4x09- Destiny's Child
A nevem Hugin, és A Vándor
szerény szolgája vagyok. És jelenleg...
teljesen veszélytelen rátok.
Milyen csinos vagy!
Köszi.
A Vándor kivetített tudata vagyok, vagy legalábbis voltam.
Porhüvely, amely bolygóról bolygóra szállva gyűjt
információkat bizonyos nőkről...
- Már találkoztunk, nem igaz? - Igen.
A bátyámmal, Muninnal vittünk el...
... ebből a koszfészekből, és vittünk a vonatára.
Atyánk vonatára. Ahogy meg van írva... úgy legyen.
- Atyánk? - Igen. A Vándor nagy ember.
Sokaknak atyja.
Ha olyan nagy ember, miért nem mutatta meg soha az arcát?
Miért bújik ócska hazugságok és trükkök mögé?
Hát, nem is tudom.
De talán te meg tudod mondani, hogy a Vérkirály miért
bujkál a bárpult mögött a helyi itatóban?
- Fogalmam sincs miről beszélsz. - Ó, jaj.
Vacak egy pókerarcod van. De hiszen mindig is az volt.
Uram.
Koncentrálj! Vissza kell jutnom arra a vonatra!
- Üdv a klubban! - Hol van?
- Halvány füstöm sincs. - Baromság!
Biztosíthatlak róla, nem hazudok.
A bátyám, Munin bezárt ebbe a palackba, amint te felszálltál
arra a vonatra. Hogy hol van most, nem tudom.
- Bátyus nem bírta a humorodat? - Inkább túlságosan bírta a feleségemet.
Akkor most hol lehetnek? Nászúton?
Csak szeretné.
Vissza kell jutnom oda. Azonnal.
És segíteni fogok neked.
De csak ha te is segítesz bosszút állni az álnok
bátyámon és a visszataszító némberen, aki valaha a nejem volt.
Munin tudni fogja, most hol a vonat.
- Akkor csak rád várunk. - Ez az, menjünk.
- Kész vagyok. - Nem, nem, nem.
Egyedül megyünk, vagy el sem indulunk.
- Abba nem egyezünk bele. - Ahova o megy, mi is megyünk.
- Akkor viszont én indulok. - Mi? Ne! Várj!
Várj egy kicsit!
Szeretlek mindkettőtöket. Nagyon.
De most azt kell kérnem tőletek, hagyjatok elmenni...
mert ezt meg kell tennem.
Ez sosem lesz könnyebb, igaz?
- Kész vagyok. - Kitűnő.
És apropó, amikor felszállunk arra a vonatra...
ha rájövök, hogy a munkaadóm ellensége vagy,
- megnyúzlak, hogyha úgy kívánja. - Úgy tudtam!
Örvendtem a találkozásnak!
Miről maradtam le?
- Mi tartott ennyi ideig? - Összeszedtem az orvosi cuccomat...
Neked ott vannak a fegyverek, meg a farkasod,
nekem csak az eszem van, de mindkettőnknek...
- Csak hozzuk vissza a csajt, oké? - Te nem...
Készen állok elbánni a Hollóval. Igen.
Arra céloztam, félsz-e, de akkor ezt tisztáztuk is.
Tessék.
Tudom, neked ott az ész, meg a tudomány,
de sokkal jobban érezném magam, ha lenne nálad egy kés is.
- Köszönöm, Dyson. - Nagyon szívesen, Dr. Lewis.
Tudod mit? Nem tudom, vajon én tudnék-e egyáltalán.
- Mit? - Választani.
Én igen.
Induljunk!
Trickster, miért görcsölsz még mindig azon a gyönyörű,
füstös-hollós-seggfejes-dögös tetűn?
- Nem tudom, miről beszéltek. - Nem hiszünk neked.
Ne haragudj, de nem álltál valaha te is a Vándor alkalmazásában?
Nem azért jöttünk, hogy Tamsinről beszéljünk!
- Oké? - Mennem kell...
Ugyan már, te vagy Trickipédiánk! Tuti tudsz valamit.
Egy igazi Yoda. Használd az erőt, hogy megoldd a problémát!
- JÓ? - Erre most nincs idom.
Hogy? Hogy nincs időd?
Ne haragudj, de semmiben nem voltál
Bo segítségére, mióta a Vándor elvitte őt!
Kérem vissza a régi Tricket!
Azt, aki mindent tud, és törődik az emberekkel,
és egyébként is, miért nem találtál már ki valamit?!
Nincs időm magyarázkodni egy emberi lénynek...
és egy alsóbbrendűnek...
Sajnálom... hagyjátok ennyiben! Könyörgöm.
- Tényleg titkol valamit. Igaz? - Határozottan úgy tűnik.
Nos, akkor már csak egyetlen dolgot tehetünk.
- Piszkítsunk az ágyába? - Nem! Azt akartam... Fúj!
Bocsika. Mit akartál mondani?
Kémkedjünk. Nézzünk körbe a lakásában...
- de... ne tedd azt. - Oké, kémkedjünk!
Vigyázz, hogy ne lépj a sírokra!
- Ez egy Fae temető. - És akkor?
Akkor az van, ha csak a kislábujjadat emeled a szent sírhelyekre,
a Leviatán azonnal lehúz magával Irkallába.
Irkallába?
Igen. Van, aki pokolnak hívja, van, aki alvilágnak,
én csak Franciaországnak.
- Be szokott jönni a briteknél. - Mit keresünk itt, Hugin?
A bátyámmal régebben itt éltünk.
Mi Hollók jól érezzük magunkat a halál közelében,
mivel az élők és holtak világa közt utazgatunk általában.
Tudod, itt otthon érezzük magunkat.
Azt hiszem, megvan a maga... Nem, nagyon gáz ez a hely.
Intézzük el, amiért jöttünk, és húzzunk el innen.
Helló, testvér!
- Micsoda kellemes meglepetés! - Kellemes? Valóban?
Aha. Kellemes.
Mintha kutyák marcangolnának, vagy egy apáca pálcázná véresre
a csülködet, amiért viccelődtél az óráján.
- Efféle kellemes. - Bátyám egy költő, nemhiába.
Egyszerű, mint egy ék... de vitathatatlanul költő.
- Mehet? - Igen, kérlek!
Egy: a bánat.
- Kettő: az öröm. - Három: a temetés.
- Négy: a születés. - Öt: mennyország.
Hat: a pokol
És a hét pedig az ördög... saját maga.
Remek.
Páratlanul szeretem.
Helló, Hugin! Édes kincsem.
Helló, drágám! Örülök, hogy látlak.
El sem tudom mondani, mekkora élvezettel fogom kienni
a szíved a mellkasodból.
Hogyha annyira jó lettél volna bizonyos dolgok megevésében,
sosem hagytalak volna el a testvéred miatt.
Könnyen észrevehető, ki örökölte a több szenvedélyt a családban.
Munin az. O a szenvedélyes.
Hadd találgassak! A nejed?
Hát nem cukorfalat?
- Fussunk? - Miért is ne?
Könyvek. Régi könyvek.
Még több régi könyv... régebbiek, mint a többi régi könyv.
Ide süss! Ez egy újabb régi könyv, ami...
- üres. - Mit mondtál?
A könyvekről? Vagy még több régi könyvről?
Az üresről.
Ja! Az itt van.
Üres. Semmire se jó.
Istenem! Ez lesz az!
- Mi? - Ezt kell tennünk!
Azt mondod... rajzoljunk bele disznó képeket?
Nem. Figyelj, miután Bo megküzdött az anyjával... Aife-val...
Itt találtam Tricket, ájultan.
Majdnem meghalt. Ebbe a könyvbe írt.
A saját vérével.
felvágta az ereit, és újraírta a jövőt, hogy megmentse Bót.
- Durva. - Igen. Tényleg durva.
De ez egy olyan szarvihart kavart, amelynek a neve Garuda.
Ez még előtted volt.
Oké! De nem gondolod, hogy belekavarni a Vérírásokba
rossz ötlet? Még tőlünk is.
Nem, ahogy Trick reagált a Holló füstjére. Amit az tett vele...
Valamiért úgy érzem, nyakig benne van ebben.
Már korábban is eltitkolt dolgokat Bo elől.
Szóval azt gondolod, hogy a válaszok itt vannak, ebben a könyvben. A múltjáról.
- Vagy a jövőjéről, azt hiszem. - De, Kenz...
Nézd, mindig számíthattam Bóra, Tammy.
Sokszor megmentette már az életemet.
Már akkor is, mikor még nem is ismert.
Itt az ideje, hogy viszonozzam. Érted?
Oké, benne vagyok.
- Mit tegyünk? - Szükségünk lesz Trick vérére.
Ó, az remek. Ennél egyszerűbb nem is lehetne!
Naná. Nemrég elárulta, hogy egy tintatartóban tárolja
a vérét... hogy bármikor írni kezdhessen, azonnal.
Gondolod itt van valahol?
Nos, a mi Trickünk a szokások rabja.
Tuti, hogy valahol itt van. Őt ismerve...
viszont nem lesz egyszerű, vagy veszélytelen rátalálni.
- Remek. - Aha.
Fitzy. Te vagy az?
Dao-ming. Milyen kellemes meglepetés.
Tényleg megpróbálsz hazudni Luduánnak?
Inkább nem. A nővéredet keresem.
Azért jöttél, hogy visszaszerezd?
- Tudod jól, miért vagyok itt. - Nem vagyok gondolatolvasó, Fitzy...
csak egy egyszerű Fae, aki tudja az igazságot.
Még a legfélelmetesebb...
- ellenségünkről is. - Nem vagyok többé a királyi család tagja.
A férfiakra gondoltam. Hazugok.
Mind az utolsó szálig.
Válaszokat akarok, Ming. Most!
Annyira sajnálom, Wai Lin elment, hogy igen fontos
nemzetközi tárgyalásoknál segédkezzen.
- Újra az ENSZ-nél dolgozik? - A Facebook-nál.
Változik a világ. Mit is mondhatnék, Csapos?
- Segíts nekem! - Nem.
- Miért? - Mert nincs hozzá kedvem.
Amellett korábban is válaszokat akartál.
- Akkor se sült ki sok jó belőle. - Emlékekről van szó.
Amit valaki nagyon erős zárt el előlem.
És azt hiszed, hogyha kikényszerítem belőled az igazságot...
akkor ez az emlék valahogy
- kiássa magát a felszínre? - Igen.
- Miért? - Fizetek érte...
Miért segítsek neked azok után, amit a családommal tettél?!
Mert gyűlölöd azt, aki elzárta ez emléket.
És ki lenne az?
Én. Azt hiszem, én tettem ezt magammal.
Na... ez érdekesen hangzik.
Semmi mágikus főzet, Ming?
Azt hittem,az segít a Luduánoknak belépni az igazság birodalmába.
Elavult bazári trükkök. Nem éri meg manapság.
Láttad már a nővérem fogait?
- Segítek neked. - Köszönöm.
- Egy feltétellel. - Mi az?
Bármilyen kérdést feltehetek neked...
és el kell mondanod az igazat...
- bármilyen fájdalmas legyen is. - Legyen.
Az unokám biztonsága érdekében ... a véremmel... esküszöm meg erre.
- Kitűnő. Első kérdés. - Jöhet.
- Miért a nővéremet választottad helyettem? - Jó Ég!
Úgy látszik marad a régi jó
megoldás, és átverekedjük magunkat rajtuk.
Készen állsz?
Szukkubusz, én már készen születtem.
- Mégis mit művelsz? - Sajnálom.
- De mivel atyám... - A vándorló!
De mivel az atyám, a vándorló,
Száműzött a palackba, tudod, egy kissé meggyűlöltem őt.
- Szóval te és a nejed... - Imádjuk egymást, attól tartok.
A főnököd volt, aki így elbánt veled.
Ennek mégis mi köze hozzám?
Úgy tűnik romlott ex-főnökünk számára különleges értékkel bírsz.
- Szóval úgy gondoltuk a bátyámmal... - Elvágjuk a torkodat.
Akkor mire ez a felhajtás?
Abban nincsen semmi móka, ha valakit rögtön megölsz..
Semmi izgalom? Vadászat? Olyan lennék, mint a Király,
aki elé hajtják a rókát, és az közelről fejbe lövi.
Hol van abban a móka?
Jobb elengedni a kutyákat. És játékot játszani
Igen, és ráadásul...
szeretem látni az arcukat...
mikor rájönnek, hogy alaposan átverték őket.
Attól forr fel a vérem.
Az melengeti meg a szívemet.
Remélem, azt is élvezed majd, ahogy a ti arckifejezésetek változik,
amikor csalódást okozok.
És azt mégis hogy képzelted?
Csapdában vagy. Körbevettünk.
Igen, igazad van.
De senki sem fogja elvágni a torkomat ma... vagy mostanában.
Na, erre nem számítottam!
Ez aztán szívás.
Ki van ott?
Egyszerre kék és barna.
Hahó?
Egyszerre kék és barna!
Erős, de gyengéd...
Nincs időm játszadozni, Hölgyem!
Erényes, mégis buja!
Mutasd magad!
Ismerlek téged!
Ismerlek téged.
Igen népszerű vagyok mostanában. Hadd találjam ki!
- A Leviatán? - A lelked...
- Mit művel? - Hol szerezted a jelet?
A kéznyomot a mellkasomon?
Egy fickótól egy vonaton. Túl sokat ittam.
A lényegesebb kérdés az,
hol van a kijárat, hölgyem?
Hatszáz éve keresem ezt a jelet.
Az enyémnek kellett volna lennie. De nem kaptam meg.
Akarom! Kell nekem!
Szóval maga ezt a jelet akarja.
Én pedig ki akarok jutni innen.
Innen senki nem megy el, gyermekem.
Még senkinek sem sikerült.
- Add ide azt a jelet! - Ezt akarja?
Akkor vegye el!
Vagy akár meg is küzdhetünk érte.
- Az jobban az én stílusom. - Nagyszerű!
- Akkor jöhetnek a találós kérdések. - Találós kérdések?
Irkallában nincs Angry Birds?
- Beleegyezel? - Mintha tehetnék mást...
- Beleegyezel? - Igen.
- Beleegyezem. - Nagyszerű!
Mikor változtattad meg először a véreddel a történelmet?
Nem tudom. Nem emlékszem.
A Damghani földrengésnél. A vezetőik álnokok
és engedetlenek lettek. Megléckeztettem őket.
Hányan haltak meg?
Több mint kétszázezren. Hatalmas vérontás volt.
De ha nem teszem, még nagyobb lett volna.
Hány lelket pusztítottál már el?
- Több milliót. De... - Kit szeretsz a legjobban?
Isabeau-t. Tudod jól.
Az igazat mondd!
- Azt mondom! - Kit?
Magamat! Én vagyok a Föld első gyermeke!
Engem kell imádni!
- Ezt... Nem folytatom. - Ming, kérlek!
Akármi is bujkál benned, nem akar kijönni.
- De... - Félek, Fitzy.
Félek, hogy mi lehet az. És mit jelenthet mindannyiunkra nézve.
Bo élete veszélyben van. Csak o maradt a vérvonalamból.
Ming, folytatnod kell. Kérlek! Könyörgök!
Hát legyen.
Sötét vagyok, mint az éj, világos, mint a nap.
Hűvös, mint az ősz, és meleg, mint a tavasz.
- Mi vagyok? - Maga...
Igen? mi vagyok?
Köd?
Köd, ugye? Ez a válasz.
- De jössz, hercegnő! - Nem bír veszíteni, Levi?
Még nem végeztünk. És ne nevezz így!
- Te jössz! - Jó, rendben.
- Nincs itt. - Keresd tovább!
Már órák óta keressük. Nincs itt.
- Pfuj, Tamsin! - A padló volt!
Mi az?
- Ez nem lehet... - Mi az?
- Ez egy Tametebako. - Egy tartáros bacon?
- Nyami! - Nem.
Ez egy japán hajtogatott doboz.
Ezek a jelek... De ez lehetetlen.
Avass be, Tam-tam!
Az ötödik században egy japán halász, Urashima Taro látott egy teknőst.
Én is láttam már.
De ez a teknős a császár elátkozott lánya volt.
Egy varázsdobozt adott a halásznak. És ha nem tévedek...
- Ez az a doboz. - Kívánni lehet tőle?
Vagy csak késlelteti a menstruációdat?
Megvéd a gonosztól, de ne merd kinyitni,
hacsak nem tudod a kombinációt.
Minden oldalról nyitható, tehát végtelen a lehetőségek száma.
Ha én lennék a Vérkirály...
Ebbe rejteném a véremet. Igen.
Tammy, ez lehet a legfelelőtlenebb, legparásabb dolog,
amit valaha tettünk.
Annál is felelőtlenebb, amikor belógtunk a kórházba
kicserélni az adatokat a fura menstruációs görcseid miatt?
Kértem, hogy erről soha többet ne beszéljünk! De igen.
- Vágjunk bele! - Helyes!
Elég az időhúzásból, hercegnő.
Ne hívjon így! És nem húzom az időt,
csak nem szoktam ilyet játszani.
Nem túl menő.
Elég régimódi. Ahogy szinte minden
- magával kapcsolatban. - Ne gúnyolódj!
Jó, jó.
Eszembe jutott egy.
A no nagyszerű,
a férfi csodás.
A no keveset él, a férfi soká.
Szerelmük tiszta,
szerelmük igaz. Ha maga volna én,
ki lenne az?
Ki lenne az?
Ho... Hogy érted ezt?
Kit választana?
- Ez átverés! - Hölgyem...
Idegőrlő, sőt, néha
érzelmileg megnyomorító. De hogy átverés...
Ha az, akkor valakinek nagyon beteg humora van.
- Na, válaszoljon, Levi! - Ez így nem fair!
Talán sírni is fog?
- Figyelmeztetlek... - Válaszoljon!
A férfit! O tovább él.
- Ez a végleges? - Nem! Várj...
A nőt. Igen. Őt szereted.
Pajzsként használnád az emberségét.
Akkor a no legyen, Levi?
Ne! Várj! A férfi.
Az ereje miatt. A férfi.
A férfi a válasz.
A fenébe!
Késő bánat, eb gondolat. Na, küldjön vissza, csontos kezű!
A no a jó válasz? Tudnom kell.
Azt reméltem, maga mondja meg,
ugyanis részemről egyelőre nincs válasz.
Csaltál!
Nem. Csak bóztam.
- És igen, ez levédett kifejezés. - Ezért meglakolsz!
Miért ilyen morcos?
Majd küldök le nasit, ígérem.
- Juttasson fel! - Ám legyen.
Mi olyan vicces, Levi?
Hamarosan újra találkozunk.
Miről beszél?
Valaki, akit nagyon szeretsz, nemsokára meghal.
Tessék?
Várjon! Ki?
- Munin? - Igen, Hugin?
Mit fogsz legjobban élvezni a gazdagságban, miután a
Vándort sikeresen a kárhozatba taszítjuk,
és összeszedjük az összes kincsét, amit a világon elrejtett?
Hát, lássuk csak...
A lelkem a világuralmat mondja,
de más testrészeim pedig azt,
hogy minden este más nővel lehetek.
Kapjuk el!
Hu... Erre nem számítottam!
Ez elég kellemetlen lehetett.
Bizonyára. Hárman egy lány ellen.
Igen. Hárman egy lány ellen. Akivel szemben
megint túlerőben vagyunk.
Én nem lennék biztos benne.
Fuss! De óvatosan!
Ó... Hát, rosszabbul is értek már véget házasságok.
- De hogyan... - A Hollók bűze.
Könnyű követni.
Erre tényleg nem számítottam. Esküszöm!
Hallgass már, Munin!
Na, próbáljuk meg...
Oké...
Trick tutira nem százas.
Nem akarod megpróbálni?
Jól van, jól van. Felesleges eldurvulni.
Hallgass, vagy széttépem a torkodat!
Én pedig úgy telenyomlak titeket nemi betegségekkel,
hogy még peteérésetek is lesz tőle.
- Ez kemény volt. - Túl sok?
Nem, jó volt.
Ismerd el, tesó, elég stílusosak.
Hagynom kellett volna, hogy anya megöljön.
Jól van, Lolka és Bolka.
Vissza kell jutnom arra a vonatra most rögtön.
Jó, de tudod, ha elárulsz valakit,
nem sok esély van rá, hogy a sértett fél
tárt karokkal fogadjon.
Hacsak nincs mindkét kezében egy-egy kard.
Ahogy mondod. Ha visszamegyünk a vonatra, végünk.
Úgyhogy készen állunk a legrosszabbra.
A legrosszabbra? Dyson, részedről mi lenne az?
Kibelezném őket, és hagynám,
hogy rájuk tekeredjenek a beleik. Az elég fájdalmas.
- Tényleg durva. - Lauren?
Beoltanám őket egy Fae-légy lárvájával.
A kis rovar megtámadja a központi idegrendszerüket,
melynek hatására szörnyűségeket tesznek magukkal.
Öncsonkítás, belső vérzés...
Ez tetszik.
Jól van, jól van. Megértettük.
- Alkut ajánlunk. - Figyelünk.
A testvéremmel visszajuttatunk a vonatra,
ha megígéred, hogy amint felléptél rá,
- elengedtek minket. - Rendben. menjünk!
- Bo, ne! - Nem hagyhatsz itt minket!
Mondtam már: ezt egyedül kell végigcsinálnom.
- A családod vagyunk. - A furcsa...
- Bonyolult... - Teljességgel működésképtelen családod.
De akkor is a családod.
Tényleg így van.
És én vagyok a legszerencsésebb lány a világon.
Ezért nem hagyhatom, hogy az életeteket kockáztassátok.
Bo...
Csók, drága. Indulás!
Ugye tudod, hogy nekem küldte a csókot?
Persze, mondogasd csak ezt magadnak.
Mi volt a legrosszabb dolog, amit valaha tettél?
Ne... Nem emlékszem.
- Én... - Halljam!
Te nevetséges, szánalmas kis Fae-lszerzet!
Van fogalmad róla, mekkora hatalmam van?
Most rögtön felnyithatnám az ereimet,
és végleg kiírhatnálak a történelemből,
ahogy Rainerrel is tettem.
Ez az! Emlékszem!
Emlékszem, ki a Vándor.
És hogyan vált azzá, ami.
Tudom, miért nem próbáltam... Azért, mert...
Ezt én tettem? Én voltam az?
- Az egész miattam van, ugye? - Szomorú, Fitzy.
Annyira szerettél volna megszabadulni a hatalmadtól.
Helyre hozni a dolgokat.
De a múlt végül mindig utolér. még téged is.
Még a hatalmas Vérkirályt is.
A te hatalmad is átok.
Te sem menekülhetsz a sors elől.
Mégis mi lehet vicces egy ilyen helyzetben?
Hiába vagy képes megváltoztatni a jövőt,
akármit is teszel, a saját természetedet
nem változtathatod meg.
Meg kell találnom Bót. Figyelmeztetnem kell.
Szólok a nővéremnek, hogy benéztél, Fitzy.
Még csak most jön a neheze.
- Mi legyen? - Csináljuk az ujjunkkal.
- Kenz! - Ez most nem vicc volt.
- Van jobb ötleted? - Nincs.
Vigyázz, robban!
Oké...
- Nem sikerül. - Oké...
Talán Tricknek kell írnia bele.
Vagy valakinek, akiről írt. Sajnálom, Kenz!
Kenzi!
- Mi történik? - Nem tudom.
- Tamsin, engedd el! - Nem bírom!
El kell vennem a lelkét. Az enyém.
Ajaj...
- Ne! - De ez egy harcos lelke.
El kell vennem. Ez a dolgom.
Nem.
Te is tudod, Vérkirály. Csatában esett el.
a Valhallába kell vinnem ezt az einherjart.
Meg van írva.
Megírva? Megírva?
Mégis mennyire lehet fontos, ha nem én írtam?
Tudod, mi fog történni.
Túlbecsülöd a fontosságodat, keselyű.
Bizony. Nem vagy te más, csak egy dögevő.
Egy mohó madár, aki a tehetetlen halottakból él.
Az én halottaimból.
Valkűr vagyok. Büszke faj vagyunk.
Akkor hogy engedhetted, hogy ilyen... Ocsmány légy?
Szakadt. Undorító.
Csak árnyéka vagy régi önmagadnak, Tamsin.
Közeleg az életeim vége.
Ezúttal végleg.
Annyi hibát követtem el.
- Attól tartok, hogy a lelkem... - Elátkozott?
- Igen. - Pokolra száll?
Igen.
Nem akarsz újra szép lenni? Átírni a sorsodat?
Új életet?
De. mindennél jobban.
Ha több idom lenne, mindent másképp csinálnék.
Megtisztítanám a lelkemet. Megszabadulnék bűneimtől.
Megadom neked, amire vágysz.
De fizetségül meg kell kapnom a lelkét.
Miért?
Hogy megátkozhassam őt a véremmel írt szavakkal.
Engedetlenségéért, arroganciájáért,
amiért azt hitte, megváltoztathatja a törvényeimet.
Hogy soha többé ne lázadhasson fel,
és ne ragadhasson fegyvert akaratommal szemben.
Hogy lelke az idők végezetéig vándoroljon.
És senki se emlékezzen a nevére.
Senki sem fog emlékezni a lázadó Rainerre.
Tammy! Tammy, ébredj!
Ébredj! Úgy sajnálom!
Bocsáss meg! Csak Bo miatt aggódtam! Térj magadhoz!
Gyerünk, ébredj!
Te vagy az?
Te vagy Rainer?
Kérdeztem valamit.
Te vagy a Vándor?
Ó... Nem egészen erre számítottam.
- Tudtam, hogy eljössz értem. - Igen? Akkor már ketten vagyunk.
Ébredj! Sajnálom!
Ébredj fel! Kérlek! Kérlek!
Bármi is történjen, ne bízz Trickben!
Meg kell találnunk Bót. Most rögtön.
- Elvesztettük őt. - Tessék?
- Visszajutott a vonatra. - Fegyverkezzetek fel!
Szóljatok Hale-nek, Kenzinek, Tamsinnek, sőt, még Vexnek is!
Trick, mi folyik itt?
Tudom, ki vitte el Bót. Tudom, ki a Vándor.
Rainernek hívják. A halálos ellenségem.
- Sziasztok! - Bo! Isteneknek hála!
Jól vagy?
Igen, remekül. Soha jobban.
Én...
Hú... Rájöttem, miért csatlakoztam a Sötéthez.
Kiderült, hogy az én ötletem volt.
Ezt meg hogy érted?
Ezért voltam ennyire eltökélt,
hogy visszajussak arra a vonatra Rainerhez.
- Szándékosan. - Szándékosan?
Hogy megtörjem az átkát, és kiszabadítsam a vonatról.
De mivel elvesztettem az emlékezetemet,
egy kicsit bonyolultabb lett a dolog.
Sajnálom, hogy ennyi mindenen mentetek keresztül.
Bo, én ezt nem értem. Mi történt?
Ez o. Ez Rainer.
Dyson! Ne!
Hallgass meg! Figyeljetek!
Azért tettem, mert o nem az ellenségem.
És nem is az apám.
O az én végzetem.
annalee & Luke twitter: annalee_sub, mklsubs