VÅR.
Hvor lenge har dette vart?
Jeg vet ikke.
Noen uker?
- Lenge. - Et år?
Ja, jeg tror det.
Et helt år?
Det tok tid før du kom hit, hva?
Det går vel over?
Jeg skal bare måle blodtrykket ditt.
Kan du legge armen din på bordet?
Slik ja.
Hvis du retter den ut og drar opp ermet...
Sovner du av på dagtid?
Av og til.
Jeg trenger bare noe for å få sove.
Jeg forstår. Hvor mye søvn får du om natten?
Jeg får ikke sove i det hele tatt. Det er derfor jeg er her.
Jeg forstår, kjære.
Ok. Det vil stramme.
Har du noen spesielle bekymringer for tida?
Ikke noen pengeproblemer?
Nei, hva har det med dette å gjøre?
Hjemme da?
Hvordan er forholdet til din mann?
Len deg framover og pust dypt gjennom munnen...
En gang til.
Den er ren og klar.
- Har du barn? - Ja.
- Bor de fremdeles hjemme? - Men sønn gjør, han jobber med faren.
Min datter har dratt, jeg ser henne bare når hun trenger noe.
Hva med deg? Har du fått menopausen?
Ja.
Alt i orden?
Så, kan jeg få noen sovetabletter?
Kanskje, men det er ikke sikkert det løser problemet.
Det vil vel gi meg en god natts søvn, i det minste?
- Hvor mye alkohol drikker du? - Jeg drikker ikke, min mann gjør.
Er det et problem?
Nei.
Tar du noen medikamenter, medisiner?
Hva med kaffe?
Drikker du mye for å holde deg våken?
Kaffe, ja.
- Te? - Ja.
Da bør vi vel se litt på det da, ikke sant?
Blodtrykket er litt høyt, men jeg er ikke så bekymret for det.
Men jeg vil ha en blodprøve for å sjekke stoffskiftet.
Du kan gjøre en avtale i resepsjonen. Er det greit?
Ja.
Du skal få noe som hjelper deg å sove, men bare i en uke.
- Hva er vitsen med det? - Søvnløshet er ikke en sykdom.
Sovepiller får det ikke til å forsvinne. Vi må finne årsaken.
Du er åpenbart engstelig og kanskje litt deprimert.
Jeg vil gjerne at du kommer tilbake og snakker med vår terapeut.
- Hvorfor det? - Jeg tror hun kan hjelpe deg.
Men jeg får resepten nå?
Ja, men vil du snakke med terapeuten?
Jeg tror du vil ha godt av det.
Tenk litt på det da.
Tom!
Få det!
- Ikke gjør det med ryggen. - Jeg vet det.
Det blir ikke lettere. Dette er en jobb for en yngre mann.
Joe likte seg her.
Har du snakket med min sønn og arving?
Jeg la igjen en beskjed på svareren.
Det blir regn igjen.
- Nå da. - Hei, sjef.
- Hva er det? - Traff du på stein?
Ja, vi kom akkurat gjennom. Dette er den fjerde, så kanskje 17 1/2 ?
Omtrent.
- 17 1/2? Det må være en hule. - Antakelig.
- Greit, Mick? - Ja.
Hei.
Hvor lang tid bruker vi tilbake?
- 25, med trafikken. Er du sulten? - Det er jeg.
Bra.
Vær så god.
Ja, London-leire. Mange takk..
- Takk, Andy. Ses. - Ja.
Ha det.
- Mica støv. - Få se.
Hm, ganske fint.
Veldig bra.
- Det er støvet, ikke sant? - Jo.
Hva ville du sagt var ditt livs lykkeligste øyeblikk?
Hva mener du?
Ditt fineste minne.
Må tenke.
Da barna ble født?
- Bryllupsdagen? - Jeg vet ikke.
Bra bruk tida.
Jeg kan ikke huske.
- Kan ikke eller vil ikke? - Hæ..?
Kan eller vil ikke huske?
Jeg vet ikke hva jeg gjør her. Jeg ville ikke gå hit.
Vil ikke snakke om familien. Hvorfor skulle jeg?
Det har ikke du noe med. Alt jeg trenger er en god natts søvn -
- og ingen hjelper meg.
Janet, jeg vil hjelpe deg. Det er derfor vi er her.
Jeg vet at det ikke er lett å snakke om personlige ting.
Tenk om det var omvendt, og noen hadde kommet til deg, -
- din datter, for eksempel, og sagt ''Jeg har ikke sovet på måneder.''
Hva ville du ha sagt til henne?
''Gå til legen.''
Hva annet hadde du sagt?
Jeg vet ikke.
Hva ville du spurt henne om?
Spiser hun godt? Jeg vet ikke, noe slikt?
Bra.
Noe annet?
At et par måneder med skikkelig søvn ville løst alt.
Løst hva da?
Søvnen.
OK.
På en skala fra en til ti...
...hvor lykkelig vil du si at du er, Janet?
- En. - En.
Det ser ut som det er mulighet for forbedringer, tror du ikke?
Hva er den ene tingen som ville ha forbedret livet ditt, bortsett fra søvn?
- Et annet liv. - Et annet liv.
Forandring er veldig skremmende, ikke sant?
Ingenting forandrer seg.
Da håper jeg å se deg neste uke, Janet. Til samme tid.
Jeg vil være her, men det er opp til deg. Ikke noe press.
Farvel.
- Ha det, Sam. - Ha det.
Se da!
Det ser ut som du skal sprekke.
Jeg er i ferd med å sprekke. Den store karen bryter seg vei nedover.
Om han hopper ut, så rop, da.
Kjære, jeg kommer til å gjøre mer enn å rope.
- Hei, Gerri. - Hallo, Mary.
Du er et syn.
- Kan du analysere disse for meg? - Ok, skal fikse det, siden det er deg.
- Står til? - Jeg er helt nedsyltet, ærlig talt, -
- og jeg har hodepine.
Har du vært hos legen?
Hei, Gemma.
Har du lyst på et glass i kveld?
- Ja, hadde vært godt. - Flott, er du sikker?
- Jeg har bare en time. - Det er greit.
- Tom lager middag. - Å, så deilig. Ses.
Gerri, jeg har aldri vært sammen med en mann som kunne lage mat.
- Har du ikke? - Nei.
- De kunne gjøre andre ting. - Da blir du jo ikke matet.
Nei, men det gjør jo ei jente lykkelig, da.
- Kan du lage mat? - Nei. Vel, litt.
- Det er ikke min greie. - Nei, det er sikkert.
Ikke minn på det da, Gerri.
Du kunne sette inn en annonse "Kjøkkensjef ønskes".
Ja. "Kjøkkensjef/elsker ønskes til fantastisk jente".
Nei, ''Voksen dame med katt.''
Nei, ''Moden''. Vil vel ikke skremme dem bort?
Det er jo flott slik som du og Tom gjør alt mulig sammen.
- Vi er lykkelige. - Ja, og dere fortjener det.
- Dere er begge så flotte mennesker. - Oi, der fikk jeg glorie.
Ja, Sankt Gerri.
Nei, men jeg trives med livet slik det er, ser du.
Jeg har en pen leilighet med hage, en god jobb.
Jeg har god helse, bank i bordet. Jeg er uavhengig.
Men altså, alt er jo ikke rosenrødt.
Jeg har gode og dårlige dager som alle andre!
Skal du gjøre noe med hagen din?
Å, ikke minn meg på den! Der har jeg dårlig samvittighet.
- Jeg har latt den forfalle, ikke sant? - Jo, det har du.
Men i går da jeg pusset tennene, så jeg ut av vinduet -
- og så disse to påskeliljene som stakk opp over gresset.
Jeg må klippe det.
- Skaff deg en plenklipper. - Ja da.
Kan jeg ikke bare leie en mann? Det ville ikke bli så dyrt.
- ''Gartner/ kjøkkensjef/ elsker.'' - Ja!
Men jeg kan ikke bruke for mye penger for jeg vil kjøpe en liten bil.
- Skal du? - Ja, det er på tide.
- Det er et stort skritt. - Ja, det er spennende, ikke sant?
Jeg har litt penger. Ikke mye, men nok.
Men da må jeg spare på, du vet..
... sko, klær, smykker, alle småsakene.
Men det er greit, jeg har masse klær. Garderoben min er stor nok.
Forresten så har jeg ikke noe å gjøre denne helga, så jeg skal stå opp tidlig -
- og sortere vinterklærne mine i plastposer og putte dem under senga.
- Påfyll? - Nei, jeg må gå nå, Mary.
- Kan du ikke hjelpe meg å tømme den? - Nei, virkelig.
Å, vel, jeg tror jeg blir litt til.
Hvordan er det med Joe? Har du hørt noe til ham denne uka?
- Nei, men jeg han har det nok bra. - Fremdeles ingen kjæreste?
Aner ikke.
Han må jo ha noe i gang, så godt som han tar seg ut.
- Ses på torsdag! - Å!
Og så kommer du til middag på lørdag.
Å, herlig, tusen takk, Gerri. Hils til skjønne Tom!
- Det skal jeg. Pass på deg selv. - Ja da.
Beklager at jeg er sein. Beklager.
Hva er det til middag?
Arrabbiata. Er du sulten?
Kjempesulten.
Hei.
Smak.
Håper det ikke er for sterkt.
Der er aldri godt å si med chili.
- Nei. - Nei?
Å, det brenner ut av ørene mine!
Bra. Et glass vin?
Nei, jeg tok et par. Ok, kom igjen, bare en dråpe, da.
Det er rett innstilling.
- Hvordan var dagen? - God.
Jeg var rundt omkring og fikk skitnet til hendene mine.
- Du da? - Skuffende.
Gi meg persillen.
Ingen gjennombrudd?
Jeg hadde mine alkoholiserte lærer inne igjen.
Å ja?
- Han var full som en alke. - Var han?
Det var veldig opprørende.
Hvordan taklet du det?
Jeg kjøpte en dobbel whisky til ham. Nei, jeg måtte utfordre ham.
Jag sa at det nå var opp til ham selv.
Hvordan tok han det?
Jeg vet ikke. Vi må vente og se.
Han møtte opp i alle fall.
- Har vi hørt noe fra Joe? - Nei.
Men jeg har ikke sjekket e-posten.
Jeg ringer. Hadde vært fint å se ham.
Han har det bra.
Hr. Gupta?
Joe Hepple, hyggelig å møte deg.
- Jeg fulgte ham. - Bra.
Vær så god, bli med her.
Denne veien.
Unnskyld rotet.
Sett deg her, Hr. Gupta, og... du kan sette deg der.
Nå har vi åpnet alle disse brevene -
- og jeg har sett det jeg trenger for øyeblikket.
Det er tydeligvis en omfattende korrespondanse -
- og forståelig nok, har ikke Hr.Gupta vært i stand til å åpne den -
- siden jeg ser at han har vært innlagt på sykehus de siste ti ukene.
Men du ser jo rask og rørlig ut, Hr. Gupta.
Hæ?
Unnskyld.
Hvor lang tid tar dette?
Jeg må tilbake til jobben.
Hva jobber du med?
Æ... restaurant, familiedrevet.
Å, stilig.
OK.
Det er viktig at Hr. Gupta forstår at han ikke står i fare -
- for å bli kastet ut nå.
Hva?
Ok?
Jeg skal kort gå gjennom hva som skal skje i retten.
Jeg skal representere Hr. Gupta denne dagen.
Vi legger fram saken for dommeren...
...og...
...han godtar en utsettelse, slik at vi får tid til å finne ut av dette.
Så vil jeg... unnskyld.
Hallo?
- Jeg åpner . - Fint.
- Hei, Mary. - Hei, Gerri.
- Det har gudskjelov sluttet å regne. - Ja, det har.
- Velkommen. - Å, mange takk.
Jeg kjøpte en liten presang, litt timian.
- Det var herlig. Tusen takk. - Det er så lite.
- Å, der er han. - Hei, kjære.
Hei, Tom.
Beklager. Jeg måtte bare ha en røyk -
- og jeg vet at du ikke liker lukta. - Ikke vær tåpelig.
- Jeg prøver jo å hjelpe deg, Gerri? - Å, gjør du?
Jeg har akkurat hatt en fæl opplevelse på T-banen.
- Hva skjedde? - Det var denne mannen.
- Hva gjorde han? - Han glodde på meg.
Altså, hver gang jeg så opp, glodde han på meg.
- Å, kjære. - Det var ubehagelig, ærlig talt.
Men nå er du jo her.
Akkurat, og jeg er veldig glad for å være her sammen med dere to.
Dette er til deg, Tom.
- Å! - Ikke noe spesielt.
Buenos Aires.
Ja, for jeg mener dere har vært der, i Argentina?
- Nei, det har vi ikke, nei. - Nei.
- Har dere ikke? - Nei.
Tom har vært i Brasil og gravd hullene sine.
- Ja. - Å, av og til er jeg så dum.
- Det er i orden. - Å, ærlig talt.
Bang! Hva skal dere gjøre med meg, hva?
Jeg skal bare ovenpå en tur. Bare et lite øyeblikk.
- Jeg har ikke sett deg siden jul. - Ikke?
- Å, det er bare oss tre i kveld? - Ja.
- Jeg sa jo det. - Gjorde du?
Vi ville ha deg for oss selv, Mary.
Å, tusen takk, Tom. Det sier alle gutta.
Jeg visste ikke hva jeg skulle ha på meg.
Jeg visste ikke om det skulle være et stort middagsselskap, -
- eller bare oss, litt mer vanlig. - Jeg tror du traff omtrent rett, Mary.
- Du ser flott ut. - Tusen takk, Gerri.
- Å... beklager - Ble det sent i går?
Jeg var oppe og så på filmen.
Jeg klarte ikke å våkne i morges.
Men det var deilig å kunne ligge lenge på fridagen min.
- Vi ble hjemme. - Ble dere?
- Vi hørte på musikk. - Blant annet...
- Jeg tenkte kanskje at Joe kom. - Jeg tror ikke det.
- Han kommer i morgen. - Det var synd, da treffes vi ikke.
Fortalte Gerri at jeg skulle få meg bil, Tom?
Ja.
- Hva tror du? - Spennende, hva skal du ha?
Tja, vet ikke. Noe lite... og rødt.
Lite og rødt? Da blir det enklere.
- Ja. - Jeg håper du er sulten.
- Kjempesulten. Gerri, du kjenner jo meg. - Da må vi feite deg opp.
Å, det er så deilig å få middagen ferdig laget.
Man gidder liksom ikke når man er alene.
- Du ser godt ut. - Å, takk Tom.
Du er jo fin og slank.
Er jeg? Jeg har vel alltid vært slank.
- Ikke som meg, middelaldrende og eser ut. - Ti stille.
Du er perfekt. Flott på alle måter.
Og du vet det.
Sett deg ned Mary, og forsyn deg med en drink til.
Er dressingen ok?
Så bra som en kan vente.
Jeg hører du skal til Emerald lsle igjen, Tom.
Det er riktig. Lei en hytte, ta en bil.
- Legg teltet baki. - Og soveposene.
- Hvis været er bra, kan vi campe litt. - Å nei.
Jeg liker ikke å sove i telt, ellers tusen takk.
Nei, jeg har aldri sett på deg som et barn av naturen, Mary.
Nei, Tom.
Men jeg er alltid forberedt.
- Ja, på hva da? - På alt, Gerri.
- Du kjenner jo meg. - Ja, jeg gjør nok det.
Jeg skal ikke på noen ferie i år.
Men det skal jeg jo aldri, vel, Gerri? Fordi jeg ikke har noen å reise med.
Det går jo fint for dere som har hverandre.
Vi skal til "The Ring of Kerry".
"The".. hva da?
"The Ring of Kerry." Det er et område.
- Dingle Bay. - Å, herlig.
Dere har vært der før?
- Det var Donegal. - Å ja.
Geologen står på stranda -
- med ryggen mot sjøen og ser på klippene -
- mens geologens kone står på stranda -
- med ryggen mot klippene og ser på sjøen.
Dere forstår at jeg kan ikke både kjøpe bil og ha ferie.
Hvis jeg hadde hatt mer penger, kunne jeg gjort begge deler.
Men når du får bilen din kan du jo dra hvor du vil, Mary.
- Svært rimelig. - Nettopp, Tom.
Det er nettopp derfor jeg kjøper den.
Jeg vil bare dra avgårde, ikke sant, Gerri?
Det føles om jeg er en annen.
- Jasså? Hvem er det da? - Tom!
Jeg skulle gjerne hoppet på toget...
Men bilen er billigere enn toget, vel?
Ikke for miljøet.
Å, hva mener du?
Det er mine karbonavtrykk, Gerri.
Ja vel.
Bil koster ikke så mye. Derfor er det ikke noen grunn til at man skal ta tog.
Hva med fly, da?
Ingen regjering vil øke skattene på flybensin.
Nei.
Og denne regjeringen vil ikke investere i jernbane -
- så alt vi driver med er som å pisse i havet.
Absolutt.
Og så er det de store selskapene -
- som har lyset på hele natta i de tomme kontorblokkene sine.
Det forventes jo at vi alle skal bidra litt med å bruke sparepærer.
Skal jeg slutte å resirkulere avfall, Gerri?
- Nei. - Du må foran med et godt eksempel.
- Ja vel. - Sett noen tomatplanter.
Og squash.
Jeg er egentlig veldig miljøvennlig.
- Er du? - Jada.
Jeg flyr ikke.
Jeg bor ikke i et hus som er større enn jeg trenger.
Jeg koker ikke mat.
- Men andre koker mat til deg. - Hvem?
Du kjøper takeaway, ikke sant?
Det gjelder ikke. Alle kjøper takeaway.
Du har bygget motorveier, Tom.
Hvor miljøvennlig er det?
Nettopp!
Flere biler! Flere biler! Jeg kjøper i alle fall en gammel bil.
- Resirkulert. - Ja.
Likevel får vi hele tida høre at målestokken på en sunn økonomi -
- er salget av nye biler.
Jo, men, Tom...
..hvis jeg kjøper en ny bil...
..så blir det enda en bil.
Du har helt rett, Mary.
Vil du ha kaffe?
Nei takk.
Jeg vil gjerne ha den vanlige.
Er du ok, Gerri?
Jada, Mary, Jeg er ok.
Hvordan har du det?
Jeg er lykkelig.
Bra.
Jeg ville bare si...
..at hvis du vil dele tanker med noen...
...så er jeg her for deg.
Jeg er god til å lytte.
Takk, Mary, det er bra.
Ja, greit.
Hyggelig av deg, Mary.
Å, Gerri.
Alle trenger noen å snakke med, ikke sant?
Jo, det gjør de.
Nåvel, opp og fram.
Kanskje det er best du ligger over.
Nei, nei.
Det synes jeg du burde.
Ja vel, Gerri, du er sjefen.
Vi finner en t-skjorte til deg.
Gjør du?
Jeg har funnet en tannbørste til deg.
Av og til lurer jeg på hva han gjør.
Om han tenker på meg. Jeg vedder på at han gjør det.
- Hvor gammel var han?
Han ville blitt 64 nå.
64? Jøss, han er eldre enn meg.
- Nesten pensjonist. - Han kommer ikke dit nå, Mary.
- Hjelp oss. - Å nei, Tom.
Han var skjønn.
Vi blir alle gamle.
Å, men han var veldig, veldig sexy, Gerri. Forstår du hva jeg mener?
For mye informasjon.
Jeg vedder på at han angrer innerst inne.
Det håper jeg.
Han var min store kjærlighet...
...men han var gift.
Vel, hva kan man gjøre, Tom?
Du kan ikke går rundt med en plakat som sier:
''Ikke bli forelsket i meg, jeg er gift" - Kan du vel?
Noen bruker ring.
Ikke han.
Men han var ikke noe dårlig menneske..
Han elsket meg.
Høres ut for meg som at han var en mann med to ansikter.
Tom?
Tror du det var min skyld, Tom?
Nei, Mary, det tror jeg ikke.
Helt ærlig.
Man må være to for å danse.
Du mener det var min feil da, Gerri?
- Det sa jeg ikke. - Nei, det vet jeg du ikke gjorde.
Jeg skylder på mitt store hjerte.
Vi må alle ta noen valg, ikke sant?
Hvorfor misforstår jeg alltid, Gerri?
Bare se hva som skjedde da jeg ble skilt fra den drittsekken.
Han lot meg få 5 000 jævla pund-
- og hva har jeg igjen nå?
Skitt.
Jeg bor i en lusen leid leilighet. Jeg skulle hatt min egen i min alder.
Det er ikke rettferdig.
Jævel.
Gode Gud.
Hm?
- Hun blir verre. - Ja, desperat.
Jeg føler meg litt skyldig.
Hva?
Jo, du forstår.
Nei.
Nei. Du har rett.
Jeg tror ikke jeg likte historie på skolen.
Ikke?
Kanskje.
Det er slik at jo eldre du blir, desto mer viktig virker det.
Hm.
For å bekrefte det forbannede opplagte.
Vi er snart historie selv.
Akkurat.
- Aha! - Aha!
Sykler du på fortauet, unge mann?
Jeg bryter loven, konstabel.
- Hei der. - Hei.
- Hvor lang tid tok det? - Omtrent en time.
- Er du sliten? - Klar for sengen.
- Sen kveld? - Bakrus.
- Trenger du hjelp? - Ja takk.
- Jeg skal sette bort denne. - Ok.
Å, han er tilbake. Det var raskt, Tom.
- Fikk du ikke naturgjødsla? - Kompost.
- Joe! - Hei, Mary.
Hei Joe. Det var en overraskelse.
- Har du det bra? - Helt flott. Dere da?
- Å, kontinental. Og svett. - Jeg har syklet hele morgenen.
Har du? Jeg liker hatten din.
- Aha! - Aha!
Aha, det er bra. Glem aldri å gi mamma et kyss.
- Jeg glemmer ikke det. - Nei, du er en snill gutt, ikke sant?
- Jo. - Jeg husker da du var så stor.
Da var du rampete.
- Det er jeg fremdeles av og til. - Å ja?
- Fin jakke. - Å, takk.
Jeg er nok litt for fint kledd for en søndagsmorgen. Hva tror du?
- Hadde du det på deg i senga? - Jeg sov i din seng. Var det greit?
- Så lenge du har vasket lakenene. - Nei, jeg har ikke. Er det et problem?
- Vi får se. - Å, ja.
Beklager Tom. Jeg går i veien.
Så mange sterke menn.
- Se på musklene hans. - Det var derfor vi fikk ham.
Ja vel. Jeg drar da.
- Vil du ha skyss til stasjonen? - Nei. Det går fint.
- Sikker? - Det går bra. Jeg har godt av å gå litt.
Ja.
- Beklager.. det med... - Det er i orden.
- Fint å se deg. - Takk skal du ha, Tom.
Er du ok?
Ja da, du vet...
Ble litt mye i går kveld, Joe.
Da er det best jeg går.
Å takk for at dere sparte den frokosten til meg. Den var deilig.
- Bare hyggelig, Mary. - Ja.
Flott å se deg, Joe. Ses snart, håper jeg.
- Ses snart. - Ja, håper det.
Ha en fin dag sammen, da.
- Ja takk. Ha det. - Ja, ha det.
- Ses på tirsdag, Gerri. - Ha det, Mary. Vær forsiktig.
Ha det.
- Ha det, Joe. - Ha det.
- Hade. - Hade.
Vær så god.
- Deilig. - Presang til deg.
Matt skal gifte seg.
Å, Mathew!
Skal han? Matt med gitaren?
Nei, det er Paul.
Å, Matt ja.
Så fint.
- Har du møtt dama hans? - Ja absolutt.
- Er hun verdig ham? - Nei, de hater hverandre.
Du mener, er han verdig henne?
Å unnskyld, fru Pankhurst.
Hvor skal utdrikningslaget være nå da? Buenos Aires?
- Nei, Dublin. - Å, herlig.
Enda en hovedstad som må ned i kne.
Vi skal prøve å forlate den i samme stand som da vi kom.
- Når drar dere? - Juli. Bryllupet er i August.
Fint. Jeg lager litt te.
Så, når blir det din tur da?
En uke fra onsdag?
- Å, du sa ingenting. - Jeg ville ikke ødelegge overraskelsen.
- Jeg visste det. - Å nei, jeg har ikke fått kjøpt meg hatt.
Noe nytt?
Ingen...?
Nei, helt stille på den fronten.
Hva?
Beklager kjære. Unnskyld..
Hvem er det som banker på min dør?
Bare meg!
- Neimen! - Hei Tom, kompis!
Hei, Gerri, kjære.
- Hei Ken, står til? - Bra.
- Å, brukkne ribbein. - Beklager.
- Jeg tar bagen. - Jeg må på do.
Jeg stikker opp. OK?
Jeg legger den på senga. Du skal bo på Joes rom.
- Å, det var bedre. Jeg trengte det. - Jeg tar jakka di.
Takk, kompis.
- Å, Gerri. - Forsiktig, Ken.
- Vil du ha en øl? - Å, det hadde vært godt, takk.
Hopp!
Galninger...
- Dette er herlig. - Mange takk.
Bedre?
Jeg har ikke spist siden frokost.
- Har du ikke? - Nei.
Flott å se dere, begge to. Skål.
Skål.
Hvordan går det med leiligheten din, Ken?
Å, samme gamle.
Har du leid en vaskehjelp ennå?
Hun var inne, snudde og gikk rett ut igjen.
Hun kunne jo fått en livsoppgave der.
Bare rot, men det passer meg.
Fem minutter å gå på jobb.
Jeg tar vanligvis bussen, men kommer jeg for seint, må jeg gå.
Jeg går innom en kafé og kjøper frokost.
Jeg tar en croissant hvis de ikke har is-boller.
En kopp te.
Den må jeg smugle inn.
På grunn av Steve. Han er helt nazi.
- Det er sjefen, ikke sant? - Jo, sjefen.
Min veileder.
- Er han der fremdeles? - Å jada.
Han har bare vært hos oss i tre... nei, to år.
35, ser ut som 12, behandler meg som en unge. Jævla eksamen.
- Du har eksamen? - Vi har alle eksamen, har vi ikke?
- Å jo, det har vi! - Du glemte noe.
Litt salat, Ken?
- Nei, nei. det er bra takk. - Sikkert?
Altså, her bruker man nesten 40 år på å få folk ut av stemplingskøen og i jobb.
Hva får du til takk? Jeg blir forbanna!
Når man er på din alder, kan man vel bare slutte, ikke sant?
Hm, vet ikke.
Du har en god pensjonspakke. Indeksregulert.
- Jeg ville gå av for to år siden. - Hvorfor gjorde du ikke det?
- Det er ikke så lett, vel? - lkke?
Hva ville du bruke tida på dersom du gikk av, ken?
Pub.
Spise, drikke, være glad.
Jeg vet ikke.
Hvordan er det med Joe?
- Han har det bra. Du møter ham søndag. - Han er frisk.
Fint. Har han en kjæreste?
- Nei, jeg tror ikke det. - Ikke som vi vet.
Hvem andre kommer til grillselskapet?
Jack og Janey.
Tanya, lege på jobben.
- Mary. - Å, Mary.
Er hun?
Og så er det deg selv, sir. Æresgjesten.
Hurra!
Jeg vet nå ikke det.
Hva mer har du gjort?
Ikke noe særlig.
Gjet hvor jeg var i forrige uke.
- Hvor? - Hull mot Derby.
- Ho, ho! Hvem heiet du på? - Derby, så klart.
Men jeg måtte være stille, fordi jeg satt sammen med hjemmesupporterne.
- Var det noe å juble for? - Nei, det var elendig.
Jeg tror ikke at broren min har gått glipp av en eneste hjemmekamp.
Nei. Jeg og pappa pleide å stå sammen med ham på balkongen.
Vi pleide å plassere Carl hos moren din på lørdagsettermiddager. Husker du?
Å ja.
Man kunne høre brølet fra banen inne i stua.
Klart man kunne det. Det var bare tre gater unna.
Huset vårt ristet.
Vårt ristet. Alle ristet.
I Clough's gyldne år var vi i sentrum av fotballuniverset.
- Du gikk aldri. - Av og til.
Jeg var ikke så fotballgal som han.
Jeg tror ikke Ronnie har råd til å gå nå, med den prisen på sesongkortene.
Hvordan er det med Ronnie? Jeg har ikke sett ham på flere år.
- Han er 70 nå. - Er han?
- Carl er 41. - Det var som faen.
- Linda jobber fremdeles. - Hun har holdt på ham hele livet.
- Hun er helt utslitt, stakkar. - Er Carl som før?
Så vidt vi vet.
Veldig trist.
Linda er sønderknust.
- Men Ronnie da? - Han har kuttet kontakten.
Jeg pleide å ta et glass med Ronnie.
Da pappa var på hjemmet, dro jeg innom Derby og han var alltid på puben.
Ja, det er en av fordelene ved å være befridd -
- fra tyranniet med fast arbeid.
- Han spanderte aldri en runde. - Beskylder du broren min for -
- å være en kjip jævel? - Ja, det gjør jeg.
- Du har rett, han er det. - Ja, jeg vet.
Mm.
Jeg mener...
Når man kommer i en viss alder... Jeg kan ikke gå dit jeg pleide.
De liker ikke gamlinger.
- Du behøver ikke gå dit. - Det er mine puber.
Ikke nå lenger.
Bortsett fra at det ikke er puber lenger, men fancy barer.
- Akkurat, ting forandrer seg.
Da jeg begynte å arbeide, gikk alle ut sammen.
På fredagskveldene gikk alle sammen på puben og tok et glass og en curry.
Men nå...
Det er tungt, ikke sant?
Altså... Hvem skulle jeg dra på ferie sammen med?
Det finnes ingen. Det er bare å innse.
Den eneste gangen jeg dro på ferie var med Pam.
Spania. Et mareritt.
Reiste du ikke bort med Andrea?
Nei, hun dro sammen med søstera. Husker du ikke?
Å jo.
Lurte meg, ludderet.
Du sitter med en vond ettersmak.
Jenter i bikini og dekket med sol olje.
Gutter som viser fram musklene på stranda. Ikke noe for meg.
Å, jeg vet ikke det.
Høres fint ut.
Du kunne prøve en kulturferie.
Nei, kultur er ikke noe for meg.
Pubkultur.
Unge mennesker, unge. Alt er bare for de unge.
Disse barene er fulle av ungdom som hyler og skriker om ingenting.
Jeg mener å huske at du ble nektet adgang på en del puber i Hull -
- for å skrike om ingenting -
- da du var en ung person.
Riktig.
''Ken, vi liker deg...
..du er en grei kar, god med dart-pilene...
..men hvis du snakker om politikk igjen, blir du stengt ute.''
Nei, men disse ungene bare bråker.
lsle of Wight Festival, 1968.
Vi bråkte, ikke sant?
- Ikke vi, han bråkte. - Du bråkte.
- Jeg vet jeg bråkte.
Husker du Plastic Penny?
Plastic Penny.
- Hvor er det blitt av dem? - Du likte Plastic Penny.
Det er en ungdoms privilegium å kunne få bråke.
Ja, jeg vet. Det er min egen feil.
Jeg treffer ikke de rette folka, jeg sitter fast i råttenskap.
Det er ikke din skyld, Ken.
Du sitter fast i råttenskap. Derfor tør du ikke møte pensjonisttilværelsen.
- Jeg vet.
Jeg gruer meg alltid til å gå på toget søndag ettermiddag.
- Hvorfor? - Jeg vet hva jeg vil tenke på.
Det er ikke noe mer for meg i Hull.
Unntatt jobben min.
Mesteparten av vennene mine er borte.
Det var tungt for deg da Gordon døde?
Og kona hans.
Er hun borte?
Ja.
Ja, begge er borte nå.
Merkelig nok så tenkte jeg på ham på veien hit.
Jeg så ut av vinduet da vi var i Lincolnshire, -
- og så dette jævla treet -
- det minnet...
Det minnet meg om begravelsen hans.
Å, Ken.
Ken.
Kom igjen.
Beklager, Gerri.
Det er i orden.
Beklager Tom.
Går det bra?
- Jeg kjenner meg helt jævlig. - Du ser helt jævlig ut.
Jeg vet det.
- Bortsett fra det, hvordan går det? - Jeg føler meg fremdeles jævlig.
Jeg kappkjører med deg til topps.
- Hva? - Snake Pass, Vi kappkjører.
Å, ja..
Når satt du sist på en sykkel?
1896.
Vet du hva?
Du og jeg skal gå fra Edale til Matlock Bath.
Det tar den tida det tar.
Vi bor på koselige puber underveis. Hva tror du?
Skal jeg si deg noe?
Jeg bor på puber, du går.
Slutt og tull, du bærer bagene.
Hva sier du?
Helt alvorlig. Vi går til høsten.
Hva skal vi gjøre med deg, hva?
Du kan ikke fortsette slik, det er sikkert.
Er det hver mann for seg, eller spiller vi på lag?
Lag.
Kan jeg være så fri å foreslå at de beste spiller med de dårligste, Jack?
- God idé. - Med andre ord spiller du med Ken.
- Takk. - Da er det deg og meg, Ken.
- Er det noen premie? - En flaske vin.
Avtale.
- Klar? - Ja, ja kom igjen.
Det blir deg!
- Skal jeg slå ut? - Du skal få æren.
Altså far og sønn-laget.
- De to Hepplene. - Ja, se på disse to ukjente oppkomlingene.
- Det er oss, Ken. - Lykke til, Tom.
Og lykke til, Mo.
Jeg må bare få lov å si at det er en sann glede å få spille med deg igjen.
Ja ja, se og lær, Ken.
Det er vin i premie.
Bra.
Da går vi.
Jeg visste det!
Jeg visste du kom til å gjøre det der!
Hele livet har jeg måttet holde ut med dette tøvet ditt -
- og jeg orker ikke mer!
Ikke skrem de ville dyra, Ken.
Hvor mange ganger går du om natta?
Har mistet tellinga.
Du burde få sett på det der, Ken.
- Den var flott. - Herlig.
Godt slag, partner?
- Å beklager, ja godt slag, Jack. - Takk.
- Er du ok? - Ja da.
- Du vil ha den ut, Joe? - Ja.
Lykke til, partner.
Det er dette det handler om.
Ser bra ut.
- Min partner. - Å ja.
Gerri!
- Tom! - Her er hun.
- Hei, Mary. - Beklager at jeg er så sein.
- Hva skjedde? - Jeg brukte tre timer hit.
Jeg dro hjemmefra klokka to. Jeg rota meg bort og måtte spørre en politimann.
- Du gikk deg bort? - Ja, jeg beklager virkelig.
- Du har jo vært har massevis av ganger. - Ja, jeg vet det.
- Du kan jo veien. - Ja, men jeg kom i bilen min, Gerri.
- Å, Gud. - Hva har skjedd?
Å, jeg er så dum. Hvorfor skal jeg alltid ødelegge?
- Det skulle være en overraskelse. - Har du kjøpt bil?
- Ja! - Gud hjelpe oss.
Jeg fikk den så billig. Jeg var imponert over meg selv -
- fordi de ville ha 700, men jeg tilbød 600, og vi ble enige om 650.
Det var et par hyggelige karer. Jeg tror de var brødre.
- Den ene hadde en gulltann. - Hadde han?
Ja, men de ville ha kontanter.
Så jeg måtte gå i minibanken onsdag, torsdag og fredag.
Jeg fikk ikke hentet den før etter jobb på fredag.
Men så ringte de på fredag morgen -
- for å få rede på når jeg skulle komme med pengene.
Og om jeg hadde ordnet forsikring. Det hadde jeg jo ikke tenkt på!
Så måtte jeg bruke hele lunsjpausen min på å ordne det -
- og det ble veldig dyrt fordi jeg ikke har kjørt siden 1984.
Men jeg fortalte det ikke torsdag, Gerri, fordi jeg skulle jo hit i dag -
- og ville overraske alle.
Det er en overraskelse, ja. Skal jeg ta denne for deg?
- Ja takk, Tom - Takk.
Beklager, Tom.
- Kan jeg få et lite glass? - Helt sikker?
Du burde ikke kjøre når du drikker.
Jeg vet det, Gerri. Men det er lov å ta et par glass, er det ikke, Tanya?
- Små. - Ja ja, er det greit, Tom?
Ja da.
- Hei, Gerri. - Hei.
- Jeg beklager virkelig. - Å, ikke vær dum.
- Hei, Tanya. - Hallo.
Vi savner deg virkelig på jobb, Gerri?
- Kjære. - Når er du tilbake fra barselperm?
Gi deg.
- Å, så hyggelig å se deg. - Deg også.
- Hei, Ken. Har du det bra? - Ja.
- Kom og sett deg Mary. - Sitt ned, Mary.
- Sitter noen her? - Nei.
- Å, det var skjønt, hei der, Jack.
Jeg trodde dere hadde gitt meg opp, Mary.
Beklager. Hvor er Janey?
Hun er ikke i form i dag.
Å, det var leit. Å, jeg er så sulten.
Babyen!
- Ja, babyen. - Beklager, Tanya.
- Det er ok. - Å, hei lille Isaac.
Si hei. Ikke bry deg om den rare damen.
Å, beklager, jeg kjente ham ikke igjen.
Han sover.
Som han har vokst. Så stor.
- De gjør det. - Her.
- Takk, Tom. - Jeg gir ham til deg.
Det var bedre.
Vi har spart litt mat til deg, Mary.
- Jeg håper den er varm. - Tusen takk, Gerri. Det blir godt.
- Jeg kan lage litt ny, hvis du vil. - Nei, nei, det er ikke så farlig med meg.
- Så du ble ikke arrestert, Mary? - Nei, jeg ble ikke det.
Han var veldig snill mot meg.
Hvor mange kubikk har bilen din?
- Hva mener du? - Hvor stor er motoren?
Å, det vet jeg ikke.
Den er omtrent så stor, tror jeg.
- Hva er det som er så morsomt? - Ikke vær jævlig.
Han mener hvor sterk den er, Mary. Hvor mange kubikkcentimeter?
Det bør du vite.
Bakpå står det tall slik som 1.6 eller 1.9.
Ja ja, akkurat. Men det er jo slike gutteting, vel?
- Det er ikke viktig. - Nei, Tanya.
Jeg tror jeg tar en sigarett før jeg spiser.
- Jeg skal også ut. - Skal vi legge Isaac der?
Å, jeg trodde ikke dere hadde noe i mot det utendørs.
- Det har vi ikke, Mary. Bare røyk. - Dere er greie.
- Du er grei. - Bra. Jeg vil ha en runde.
- Ta en av disse, Mary. - Jeg har mine egne, men takk.
Takk.
Jeg tar en røyk med deg.
Jeg røyker egentlig ikke.
Tar bare en eller to av og til.
Hvordan har du det?
Jo, jeg har det bra takk, Ken.
Fremdeles for deg selv?
Ja, jeg er det og liker det, ser du.
Du er som meg.
Han er god.
Han er flott.
- Han er en sulten krabat. - Er han?
Akkurat som faren sin.
Er han en god far?
Ja.
Er han bleieskiftarbeider?
..litt..
Jeg regner med at du har nok.
- Å ja, jeg har. - Det hadde Gerri også.
Gerri var hva?
- Pass dine egne saker. - Vi snakker om deg - ikke deg.
Takk for at du stakk innom fredag. Janey satte pris på det.
- Hvordan går det med henne? - Ikke bra.
Det sliter henne helt ut å bare gå opp og ned trappene hele tida.
Jeg så det.
Hun kunne ha godt av å gå ned noen kilo, men får vel ikke nok mosjon.
- Hvordan går det med deg? - Å, jeg er ok.
Vi holder humøret oppe, vet du. Vi kan ikke deppe.
Slik skal det være.
Nei takk, Ken. Jeg kan skjenke min egen vin, ellers takk.
Beklager da.
Se på maten i dette kjøleskapet.
Jeg har ingenting i mitt.
Ses senere da.
Her kommer hun.
- Kan jeg sitte i midten? - Klart.
Gå aldri mellom mor og sønn.
Dette er min andre, Gerri.
- Sikker? - Ja, og så er det slutt.
Dette kan bli løsningen for deg, Mary.
Det tror jeg, Gerri.
Bare det at jeg kjørte hit i dag, fikk meg til å føle meg som helt menneske.
- Gjorde du? - Ja, en fri sjel.
Altså, selv om turen var et totalt mareritt -
- fra start til slutt. Det var så fælt, folk ble så sinte på meg.
Det er en fin, liten bil.
Kan dere ikke komme ut og se på den etterpå?
Jeg føler meg vel bak rattet, helt spesiell.
- Så så pen ut da du holdt babyen. - Han er så søt.
Du ser vel fram til å bli bestemor?
Hm, det må du spørre sønnen min om.
Det er ikke opp til meg.
Han er vel skjønn?
Du må komme ut og ta en drink med oss en gang, du og din mor.
Ja?
- Hvorfor ikke? Vi går jo ut ofte, vi? - Av og til, ja.
- Ja jeg vet det. - Det behøver ikke være moren din heller.
- Det kan bare være oss. - Bare du og jeg?
Ja, vi har jo kjent hverandre en stund nå. Vi er gamle venner.
Kan du fylle på, Joe?
- Ja, mamma. - Takk.
- Er de bra? - Ja da.
- Vil du ha en drink? - Jeg har en stående et sted.
Her kommer Ken.
- Alt bra? - Ja..
- Han er en god gutt. - Ja.
Han kunne se pen ut om han ville.
Hvordan går det?
Han har ei ren, fin rumpe.
Kan kunne godt tatt av noen kilo, ikke sant?
Han var meget flott da han var en ung mann.
Var han?
Han har et godt hjerte.
Livet farer ikke alltid pent med en.
Nei, det gjør ikke det.
Jeg bryr meg ikke om de grå hårene.
Det kunne nok sett ganske distingvert ut på en mann i hans alder, -
- men - du vet...
- Jeg ringer deg i løpet av uka. - Vi skal ha en skikkelig runde neste gang.
- Ha det. - Ses.
- Har du kommet tilbake til meg? - Det har jeg.
- Alle kommer tilbake til slutt. - Gjør de?
- I mine mareritt. - Det er så ille altså?
Nei, la oss ikke åpne det ormebolet.
- Nei, vi holder det lukket. - I alle fall i dag.
Hvordan går det, Joe?
- Farer livet godt med deg? - Kan ikke klage.
- Ikke? - Nei.
Ikke noe du har lyst til å fortelle meg?
Nei, tror ikke det.
Du vet du kan snakke med meg.
Når som helst.
Da kommer jeg når jeg trenger deg.
Jeg liker følelsen av at jeg alltid kan være her for deg.
Takk, Mary.
Hvordan er det med deg da?
Bra.
Helt flott, faktisk.
- Du ser jo godt ut. - Gjør jeg?
Å, takk..
Jeg føler meg brått så...
..frigjort.
- Du er jo en fri sjel nå. - Jeg vet.
Du er den egen kvinne, verden er din tumleplass.
Det er så spennende.
Jeg føler meg som Thelma og Louise.
Denne lille bilen vil forandre hele livet mitt.
Vi får håpe det.
Jeg har litt dårlig samvittighet, men når dagen er slutt...
.. Hva da?
Så er det presangen til meg selv.
- Det er jo greit nok det. - Ja.
For hvis jeg ikke oppvarter meg selv, så er det jo ingen andre som gjør det.
Hva skal du kalle bilen da?
Å, nei vet ikke. Hvorfor det? Pleier du å sette navn på tingene?
- Jeg har navn på alt. - Er det sant?
- Som hva da? - Nesa mi heter Roger.
- Å, mener du....
.. kroppsdelene!
Ja, men jeg skal ikke fortelle deg om riktig alle, da.
Hva, ikke en gang lille Percy?
Så du har alt hilst på kneet mitt?
Jo, vi må gå ut å ta en drink en kveld.
- Vi har det jo så moro. - Ja, vi har det.
Vet du, greia med oss er at vi alltid liksom har klikket på plass sammen.
- Ikke sant? - Jo.
Jo.
Det er jo så artig når det skjer.
Husker du da du viste meg den lille esken din?
Du ville ikke si hva som var inni.
Det vil jeg ikke nå heller.
Jeg forstår.
Hva?
Jeg sier det ikke.
Jeg tenker fremdeles på det.
Vi hadde grillparty den dagen, vel?
Å, det lukter fortsatt likedan.
Det er jo litt grisete, da?
Ungene dine ville like å leke her.
En dag.
Så, er det noen spesielle i livet ditt nå da, Joe?
- Nei. - Å fint.
Nei, jeg mener, det er greit. Du liker det slik.
- Gjør du ikke? - Gjør jeg?
Du er jo ung, Joe. Du vil jo fortsatt være der ute, hva ?
Hva da der ute, skal jeg så villhavren min?
Lev livet mens du kan. Ikke tenk på morgendagen.
Mange av vennene mine gifter seg.
Å, jo, ja men du må jo være forsiktig, Joe, fordi...
Du vet, jeg ble gift da jeg var i 20-åra, og det var nok med feil mann,-
- men jeg var for ung.
Jeg fiksa det ikke.
Men da jeg kom i 30-åra møtte jeg den rette mannen og jeg var moden.
Jeg var klar.
Jo da, han forlot meg, men...
Hva skal man gjøre da?
Det er aldri for sent, Mary.
Nei, det er det ikke, Joe.
Du kjenner jo meg. Jeg er liksom litt sånn halvveis-jente.
Men det er vanskelig, fordi...
Jeg møter disse eldre mennene som vil ha noe yngre -
- og det er jo flott, fordi jeg passer inn i bildet deres.
Men...
...når de finner ut at...
...du vet, at jeg ikke er så ung som de trodde...
... så vil de ikke mer.
Utseendet mitt er mot meg.
Hvor gammel synes du jeg ser ut som, Joe?
60?
70?
Nei, slutt!
Det er greit. Du skal slippe å svare.
Så, når skal vi ta den drinken?
Vet ikke, må sjekke kalenderen min.
- Ja, gjør det. Ring meg. - Det skal jeg.
- Du lover. - Jeg lover.
Toget ditt. Vi må komme avgårde. Jeg løper med deg til stasjonen.
Du har fått for mye å drikke, Tom.
- Nei, det har jeg ikke. - Jeg tror du har.
- Jeg er fin. - Vi kan skaffe en taxi.
- Nei, jeg klarer meg fint på t-banen. - Du vil ikke ta noen taxi.
Det kan ta 20 minutter før den kommer.
Jeg hadde en dårlig opplevelse i en taxi en gang.
- Du tar t-banen, ikke sant? - Klart.
Ikke ta banen, Joe. Du kan sitte på med meg. Du kan være kartleser.
- Å, det høres morsomt ut. - Ja.
Du kan gi begge skyss. Alle skal i samme retning.
- Jeg vet ikke om Mary klarer det. - Klart jeg kan. Å, jeg vet ikke.
- Det er greit med banen, helt sant. - En god ide.
- Jeg kan ikke veien til King's Cross. - Det gjør jeg. Vi drar alle sammen.
- Flott. Er det greit for deg, Mary? - Ja. Klart det.
Det blir fin trening for meg.
Jeg skal bare ovenpå før vi drar ut på reisen.
Dette ble jeg usikker på.
Det går fint.
Jeg må pakke bagen min.
- Tom. - Hva?
Hva tror du, Tom?
Den er liten og rød. Det var det du ville ha.
- Hva har du gjort, Mary? - Er det ikke flott?
- Pen parkering Mary. - Å.
Å, Gud, jeg låste den ikke.
Det var heldig at den ikke ble stjålet, da.
Forresten er det en 1.4 liter.
Å ja.
Du må komme igjen. Nå kan du jo veien.
Å Gud, Joe.
- Hva skulle jeg gjort uten deg? - Det blir bra.
Kan du ikke bli med helt til King's Cross?
- Det går bra, Mary. - Ken! Du er ikke kjent i London.
Det er jo skiltet.
Det er så godt at du sitter ved siden av meg og sier hvor jeg skal kjøre, Joe.
Det har vært en fornøyelse, Mary.
Vær så snill. Jeg kjører deg dit du vil. Jeg kjører deg hjem.
Bare hit holder.
Å Gud, ja vel. Jeg skal bare kjøre inntil.
Ha det da. Flott å se deg.
- Husk å ringe meg da. - Ja da.
- Ha det, Joe. - Ja, vær forsiktig.
- Ses snart. - Pass på deg selv.
- Å, Joe, hvor skal jeg kjøre nå? - Rett fram.
- Til venstre rundt envegskjøringene. - Ja vel, ok.
- Ha det. - Ja.
- Jeg kommer først nå. - Å nei, Ken.
Dette har vi ikke tid til.
Å, for Guds skyld.
Å. Ingen grunn til å smelle døra.
- Fort deg. - Ja, jeg løper.
Ja, ses snart, da.
- Ha det, Mary. - Ha det.
Ha det, Ken.
- Jeg liker deg. Kan jeg ringe deg? - Nei, Ken, nei.
- Jeg kunne komme på besøk. - Ta bort hendene dine, vær så snill!
Beklager.
Jeg skal være ærlig.
Jeg har ikke slike følelser for deg, Ken. Beklager.
Ja vel.
Beklager, jeg ble revet med. Jeg mente det ikke.
Det er greit. Fort deg nå. Toget går om ett minutt.
- Takk for skyssen. - Ja, fint, Ha det.
Gode Gud!
- Jeg setter over kjelen. - Jo før jo heller.
Hva gjør du her, din latsabb?
Jeg kommer for å overraske.
Joe!
- Ja det gjorde du. - Så fint å se deg.
Beklager. Han fikk meg til å gjemme meg bak døra.
- Du skremte livet av meg. - Så, hvem er dette da?
- Mamma, pappa, dette er Katie. - Hallo.
- Det er Tom og Gerri. - Tom og Gerri? Det er jo briljant!
Vel.. vi har lært oss å leve med det etter hvert.
- Hva het du igjen? - Katie.
- Har dere vært på parsellen? - Ja.
Sesongens siste innhøsting.
Vi ar med noen nydelige tomater.
Høres godt ut.
- Vi tenkte å ta en sandwich. - Er dere sultne?
- Veldig sulten. - Hun er sulten.
- Jeg skal bare skifte. - La meg komme ut av disse fillene.
Gå bare inn dere.
Dette var jo et stort, deilig kjøkken.
- Det er gigantisk. - Ti stille!
- Takk for blomstene, Katie. - Fint at du likte dem.
- De er nydelige. - De er ok.
Sett dere ned.
- Hvordan møttes dere? - Øynene våre møttes over en full bar.
Vi var begge sviktet av datene våre.
- De svekne søker sammen. - Noe slikt.
- Noe slikt ja. - Nå var det?
- Å, tre måneder siden, vel? - Jo.
- Du sa aldri noe til oss. - Mester i diskresjon.
- Jeg ante ikke at han hadde det i seg. - Min gåtefulle sønn.
- Du kjenner jo meg. - Må være alvorlig.
- Han er uberegnelig. - Jeg ville at dere skulle bli overrasket.
- Sønnen deres er en galning! - Ja vi vet det. Han får behandling.
Vær så god. Hiv innpå.
- Mine foreldre vet alt om deg. - Gjør de?
- Hva gjør de da, Katie? - Pappa er postmann -
- og mamma jobber i parfymeri.
- Å ja? - Hva driver du med?
- Jeg er arbeidsterapeut. - Å, er du det? Hvor jobber du?
- På Royal Free. - Det er jo et bra sykehus.
- Ganske bra. - Har du spesialisert deg?
Ja, hjelp for eldre og rehabilitering etter slag.
Hva er streit rehabilitering?
Slag rehabilitering
Du blir døv.
Å slag rehabilitering Jeg syntes du sa streit
Hva er streit rehabilitering da?
Hva, for homofile som skal omvendes?
Eller streite som har prøvd å være homo og rehabiliteres tilbake?
- Joe sier du er terapeut, Gerri. - Ja det er jeg, for mine synder.
Men det er jo godt å komme hjem og føle at du har bidratt.
Ja, klart.
Eller ikke, hvis en skal si det slik.
Å, jeg er sikker på at du bidrar.
Jeg snakker ikke om meg, men om dere som jobber med omsorg.
- Jeg gir blaffen - Det vet vi.
Hard mann.
Jeg vet at du er geolog, Tom, man hva gjør du egentlig?
Jeg er rett og slett en anleggs-geolog.
- Det betyr at jeg... - Han graver hull.
- Jeg undersøker... - Du graver hull.
Ja vel. Jeg graver hull.
Det er å kalle en spade for en spade, vel?
- Jeg kaller det alltid ei skuffe. - Du kaller det gaffel.
Jeg kaller det et stativ montert på en lastebil som borer hull til kabel.
Det er derfor jeg elsker ham.
Nei, jeg undersøker grunnen under føttene våre -
- for å se om forskjellige byggeprosjekter kan gjennomføres.
Det høres spennende ut. Hva holder du på med nå?
Akkurat nå er det en tunnel med diameter på åtte meter -
- som skal avlaste Londons gamle, viktorianske kloakksystem.
Jøye meg.
Åtte meter. Det er stort.
Ja, og den følger Themsen i mange mil -
- opptil 80 meter under bakken.
Og det er bare for denne husholdningen.
Så det er veldig store dimensjoner.
Jeg gjør det ikke alene. Vi er noen flere.
Den blir ikke ferdig før etter min død.
Da må du jo skynde deg.
Vær så god. Noe dere vil ha?
- Skinke? - Nei takk, jeg er faktisk vegetarianer.
Er du?
Denne osten er jo nydelig, da. Mange takk.
Vær så god
Hva slags planer har dere senere?
- Vi skal ha en visitt. - Det høres urovekkende ut.
- Mary kommer til te. - Da hadde jeg rett.
- Hvem er Mary? - En venninne fra jobben.
Hun er noe for seg selv.
Jeg spør ikke mer.
- Ta-da! - Å, Joe!
Så herlig å se deg.
Det var overraskende. Hvordan har du det?
- Bra. - Du ser så godt ut.
- Du også. - Å, tusen takk.
Hallo, Mary. Jeg er Tom, hans far. Jeg bor her.
Mine to favorittmenn.
Inn med deg.
- Du ringte aldri. - Beklager.
Hva skjedde med drinken vi skulle ta?
- Jeg har en overraskelse til deg. - Å, Joe, du skulle ikke.
Katie, dette er Mary. Mary, dette er Katie.
Hei, Mary. Hyggelig å treffe deg.
- Dette er Joes kjæreste. - Jeg liker jakka di.
Moren din ga meg en krukke basilikum. Lukt på den!
- Hun skal lage pesto til ham. - Herlig.
- Skal jeg ta jakka di, Mary? - Ja, takk, Tom.
- Hvordan har du det? - Takk bra.
- Hvordan var turen? - Den var fin.
- Nei, den var egentlig ikke det. - Kjørte du deg bort igjen?
Nei, turen var fin. Det er bilen.
- Er den OK? - Hva skjedde?
- Den ville ikke starte. - Å nei.
Ja, det ble bare tull. Jeg måtte ta t-banen.
Og i går kveld brøt noen seg inn i den.
Det var ikke hyggelig å høre.
Jeg gjorde det store, ukentlige innkjøpet mitt i går, -
- og det flott, for jeg kunne jo ikke gjøre det før jeg fikk bilen.
Jeg dro tidlig så det ikke skulle bli mørkt før jeg skulle hjem -
Jeg bar inn tre poser, men må ha glemt den fjerde i forsetet.
Jeg gikk inn og tenkte at nå var jeg ferdig med det.
Nå kan jeg slappe av med et glass vin.
Jeg hadde en veldig koselig kveld, faktisk.
Men i dag tidlig. Da jeg var på badet, og satt på...
For det var toalettpapiret jeg hadde glemt i bilen.
Så jeg skyndte meg ut. Vinduet var knust -
- det var glass over alt -
- og alt toalettpapiret mitt var stjålet.
- Antakelig noen barn. - Kanskje.
Har du forsikring, Mary?
- Ja, klart jeg er forsikret. - Det var da noe.
Du kan ikke kjøre bil uten forsikring. Det er ulovlig.
Jeg vet. Du kan i alle fall få dekket vinduet.
Ja.
Jeg er lei hele greia, så jeg lot den stå. Det er jo bare en bil, ikke sant?
Vær så god og sitt, Mary.
- Sett på kjelen, Tom. - Ja, ja, god ide.
Jeg har blitt så stressa av det.
Denne bilen har vært en rad katastrofer for deg, ikke sant?
Jo.
Begrens tapet, bli kvitt den.
Men jeg har brukt så mye på den, jeg kan ikke selge den nå.
Hvis du beholder den, blir det bare verre.
- Du vet hva jeg mener, Mary. - Ja ja.
Jeg er møkka lei den, Tom.
Jeg har punktert tre ganger.
Tre punkteringer?
Eksosrøret falt av. Jeg måtte ha nytt. Forgasseren røk.
Du kan ikke levere den tilbake til de karene du kjøpte den hos?
Nei, de garanterte verkstedjobben i tre måneder, men ikke deler. Luringer.
Er det ikke omvendt? Deler i tre måneder, men ikke jobben.
Nei...
Jo, det er visst slik.
Nei, jeg vet ikke... Vinduspusseren ble revet av.
Jeg har tre prikker for å ha kjørt for fort, til 60 pund hver.
Så nå har jeg ni prikker i førerkortet.
- Har jeg ikke, Gerri? - Jo.
Den lager rare lyder.
Jeg ble tauet bort, selv om jeg ikke hadde parkert på dobbel linje.
Jeg har sju... nei ni, parkeringsbøter.
Og så...
..brøt bilen sammen på motorveien på vei til Brighton -
- og jeg ble tauet til Crawley, -
- som er det siste stedet jeg vil dra, fordi jeg vokste opp der og hater det.
Så måtte jeg ta toget hjem og ned igjen til Crawley dagen etter, -
- og fyren prøvde seg hele tiden.
Det kostet meg nesten 500 pund og jeg fikk aldri helga mi i Brighton.
Det skulle vært sommerferien min.
- Det er ikke rettferdig, vel? - Nei.
- Men samme det. - Kom og sett deg. Slapp av.
- Takk, Joe. - Nå er du i alle fall her, ikke sant?
- Hva sa du at du het? - Katie.
De gode nyhetene er at jeg har laget en kake til ære for deg, Mary.
Å, tusen takk, Gerri.
Hun visste at du kom, så hun bakte kake.
- Jeg må få oppskriften. - Den skal du få.
- Du har jo ikke smakt på den enda. - Men det lukter godt.
Jeg skulle gjerne hatt oppskriften. Jeg har aldri bakt en kake før.
- Klart du får den. - Du kan ha kake-fest!
Jeg tenkte ikke det akkurat. En gang prøvde jeg å lage fruktkake.
Alt sank til bunnen. Den var fæl.
Du er en flink kokk.
Takk.
- Hva synes du om disse to, da Mary? - En stor overraskelse.
Dette monsteret gjemte den unge damen bak stuedøra.
- Han fikk meg til å hoppe fram. - Tom fikk nesten hjerteattakk.
Hun er godkjent.
Rart at du ble godkjent. Jeg hadde sendt deg på dør.
En forferdelig måte å behandle folk på.
Vi ante ingenting.
- Min store hemmelighet. - Å, mange takk.
Det er åpenbart alvorlig.
Det var hyggelig å møte dere da, og vi hadde en hyggelig lunsj.
Du sa ikke at vi skulle ha lunsj.
- Vi spiser lunsj hver dag. - Jeg vet det, Joe.
Brød og ost.
- Ikke så spesiell. - Jeg trodde det var noe spesielt.
Vi hadde noen tomater fra parsellen til Gerri og Tom. Har du smakt dem?
Mange ganger. Jeg får så mye av Gerri, ikke sant?
- Du får med deg noen hjem, Mary. - Å, flott.
Ja, dem kan jeg jo ta med på t-banen.
Hva gjør du da, Jackie?
Katie.
- Katie. - Helt greit. Jeg er arbeidsterapeut.
()
Hun steller med slagpasienter og de eldre.
Og, jeg vokste opp rett nedenfor... i Croydon.
- Jeg gikk bare videregående i Croydon. - Å ja. Hvilken skole?
Croydon College.
Treffende navn.
Hvilken linje gikk du på? Sekretærlinja?
Hvorfor tror du jeg er sekretær?
Er du ikke det da?
- Gerri sa... - Ja.
()
Jeg fikk vitnemålet mitt. Jeg passer på legene.
Å flott.
Har dere to jobbet sammen lenge?
Omtrent 20 år. Er det ikke, Mary?
Jo.
- Mary har kjent Joe siden han var ti... - Det er ikke mulig!
Jeg er sikker på at dere har noen flaue historier.
Jeg har noen fine historier, faktisk.
Joe og jeg har delt mange fine øyeblikk, ikke sant?
Jo da, Mary.
Men det må jo få være hemmelig.
Hun er nesten som ei tante for ham.
Det vil jeg ikke si.
Jeg synes det.
Tante Mary.
Det var da søtt.
- Hvem vil ha kake? - Ja, takk.
Tante Mary.
Takk, Joe.
Takk, Mamma.
Det må da være kjedelig å jobbe med gamle mennesker.
Nei, jeg elsker det.
Man lærer dem så godt å kjenne, og, ja....
... vi skal alle bli gamle.
Bank i bordet.
Noen av oss er det allerede.
Vi passer vel også på gamle, Gerri?
Nei, ikke på samme måten.
Nydelig kake.
Takk, Katie.
()
Da ses vi når vi ses.
- Snart, håper jeg. - Man vet aldri.
- Finner deg sikkert gjemt i skjulet. - Eller jeg lurer på badet.
- Eller nedi toalettet. - Å, deilig!
- Du må komme til middag. - Ja takk.
Jeg hører dere begge er gode til å lage mat. Ikke som noe press altså.
- Tom lager en fæl curry. - Jeg elsker curry.
- Vi har ikke blitt saksøkt ennå. - Da får jeg ta sjansen.
- Vi snakkes senere. - Ha det.
- Ses deg senere, gutt. - Ha det, vær forsiktig.
- Tusen takk. - Takk for blomstene.
- En glede. Flott å møte dere. - Deg også.
Ha det, Mary, Virkelig fint å treffe deg.
Håper du får orden på bilen din.
()
- Ha det. - Ses snart.
Vær forsiktig.
()
Hva med den, da?
- Det er en hylle for bøker. - Du tuller ikke.
- Unnskyld, jeg har noe å gjøre. - Greit.
Jeg tenkte å ta med blomster, Gerri, men jeg fant ikke noen åpen butikk.
Ikke vær dum.
Gerri?
Hva?
- Hva synes du om henne? - Hun er søt, ikke sant?
Jeg vet ikke.
Joe liker henne.
Jo, men du vet...
De har god kontakt.
Han er jo bare ung, ikke sant?
Han er 30 år, Mary.
Jeg mener, at han burde ikke bare hoppe inn i noe.
Han har bare kjent henne i fem minutter.
Jeg tror nok Joe vet hva han gjør.
Jeg håper det.
Ikke glem tomatene.
Nei da.
Jeg skulle tatt med en flaske vin.
- Jeg må dra snart. - Ok, Mary.
- Takk for at du kom. - Takk, Gerri.
Ses på tirsdag.
()
- Ha det, da. - Ha det..
Så trist.
Virkelig opprørende.
Ja.
- Er du overrasket? - Det er klart.
Ikke jeg, faktisk.
Nei.
Det er skuffende.
Når skal du invitere henne neste gang?
Så du dette?
Det er spesielt.
- Jeg liker "hva-var-navnet-igjen". - Katie?
- Ja, hun er så blid. - Hun er søt.
Han er en luring, sønnen vår.
Jeg tror du vil finne ut at menn er det...
Tar du den for meg?
()
Ikke mye forandring her?
Hei, kompis.
Står til, Ron?
Hei, Ronnie.
- Kjenner du igjen Joe? - Jeg har vokst litt.
Hvordan klarer du deg, Ronnie?
Jeg skal være glad når dette er over.
- Dette er den tøffeste dagen. - Ja.
- Hun var en så søt person. - Det var hun.
Så snill.
Har du spist i helgen, Ronnie?
Jeg fikk meg noen bønner.
Du trenger vel litt mer enn det?
Vil du ha noe nå?
Nei...
- Sikkert? - Ja.
- Vi har med masse sandwich, Ron. - Og noen øl.
Hvor er Carl?
Jeg fortalte ham hvor og når.
Spørsmålet er om han dukker opp.
Det er opp til ham.
Han har å dukke opp.
Skål, Gez.
- Likbilen er her snart. - Ja.
Der er du, Ronnie.
Kan jeg ta en øl nå?
Ja vær så god. Bare ta.
Takk.
- Hallo. - Hallo. Hr. Hepple?
Ja, jeg er Tom Hepple. Jeg tror vi snakket i telefonen.
Dette er broren min, Ronnie.
- Hallo. - Han er Lindas mann.
- Er alle klare? - Ja, det er vi. Bare oss fire.
Har du nøklene, Ronnie?
()
Takk.
- Hr Hepple? - Ja.
Dette er Robert, presten vår.
- Jeg er Tom Hepple. - Å, ja.
Dette er broren min, Ronnie, Lindas mann.
Robert Saunter. Jeg skal holde begravelsen.
Vi venter på at Ronnies sønn, Carl, skal komme.
Men han har ikke dukket opp enda.
Ja vel... det er best å komme i gang.
Ja. Ja.
- Er alle klare? - Ja.
Takk.
()
Mange takk.
"Jeg er oppstandelsen og livet"
"Alle de som tror på meg, -
- skal ha evig liv"
Jeg er overbevist om at hverken døden, livet, englene, herskere,-
-kraften, levende i dette og neste liv -
- ikke høyder eller dyp, eller noe annet levende og skapt -
- kan skille oss fra kjærligheten til Gud gjennom Jesus Kristus.
Vi har overgitt vår søster, Linda Margaret, ti Guds nåde,-
- og vi overgir hennes legeme til kremasjon.
Fra jord er du kommet, til jord skal du bli, fra jord skal du oppstå.
Med forvissning om oppstandelse og evig liv -
- gjennom Jesus Kristus vår Herre -
- som vil forvandle vårt skrøpelige legeme -
- til et levende og sterkt som -
-døde for oss, ble begravet, og gjenoppsto.
Til hans evige ære.
Amen.
Måtte Gud gi trøst og fred, lys og glede, -
- i denne og den neste verden.
Velsignet være den allmektige Gud...
()
. .måtte faderen, sønnen og den hellig ånd være med deg fra nå og til evig tid.
Amen.
Mange takk.
Nå tuller du vel?
Hei, Carl.
- Er det alt? - Det er slutt nå, Carl.
Jeg beklager.
Utrolig.
Hvorfor ventet dere ikke?
Det kommer en til rett etter oss. Man kan ikke vente.
- De kan ikke vente i fem minutter? - Nei. Vi spurte.
- Forferdelig. - Hva hendte med deg?
- Motorveien var korka. - Det burde du ha regnet med.
- Jeg gjorde det. - Tydeligvis ikke nok.
Jeg kommer aldri til å tilgi deg dette. Du forstår vel det?
- Ikke skyld på meg. - Det er ikke hans feil.
Jeg burde ha forstått at du ville finne på noe slikt.
- Carl. - Hva?
Jeg er Joe.
Å ja. Greit?
Carl, jeg beklager veldig.
Vi skal tilbake til moren din sitt hus.
Hvis du har lyst til å bli med...
- Jeg må tilbake dit uansett, så... - Ja vel. Da ses vi der.
Så ses vi der, da.
Når så du Carl sist?
For et par år siden.
Han bare dukker opp fra ingenting.
Når det passer ham..
Når så du ham sist?
Husker ikke. Fem, ti år siden?
Det var det året moren din døde.
Var det?
1979.
- Nei. - Nei, '95.
Ja.
Vet ikke helt.
Vent nå. Når bodde han hos oss i London?
- Det var på 80-tallet. - Du var ni.
Han har alltid gått svartkledd.
Det er tragisk.
Han var slik en søt unge, alltid full av liv.
Var han?
Hei, kom inn.
- Takk, kjære. - Hei, kom inn.
Hei der.
- Bare stig på. - Takk.
- Er det greit? - Ja da, ikke noe problem.
- Skal jeg ta frakken? - Æ.. nei takk.
Skal jeg ta frakkene deres, damer?
Joe, er det flere stoler der?
Det var en pen seremoni.
Ja, enkel og likefram.
Det var slik du ville, Ronnie? Ikke noe ekstra.
Det var godt gjort at det ikke regnet.
Det er pent der, ikke sant?
Vi har sagt farvel til en del der.
Ja, opp gjennom årene.
Hadde du jobbet sammen med Linda lenge?
Rundt ti år.
Du da, Maggie?
Nei, ikke så lenge.
Hun var en fin dame.
- Der var hun, ja. - Vi hadde ikke så nært forhold.
- Hun blir savnet. - Det var et sjokk.
Det blir stor forandring for deg da, Ronnie?
Nå må du stelle deg selv.
Det blir du nok vant til.
- Det er åtte år for meg nå. - Er det?
Det er Carl.
Går det bra, Carl?
- Opp med hodet. - Unnskyld, kompis.
- Noe å drikke, Carl? - Det er te, øl...
... et par flasker vin.
Henter selv, takk.
- Er du herfra, Frank? - Ja, bare et par gater unna.
- Palmer's Street. - Å ja.
Jeg har ikke bodd i Derby på 40 år.
- Er det bra med deg, Carl? - Ja ok, enn du?
Alle har det bra.
Dette må ha vært et sjokk for deg.
Det er sikkert.
- Hvor bor du? - Oppe i Yorkshire.
- Jobber du? - Trenger ikke noe forhør!
Det er mat her ute hvis du vil ha.
Alt er forandret.
- Ikke noe post til meg? - Nei.
Ikke noe fra deg, heller.
- Hva da? - Ingen fra deg.
Du har ikke mistet din sans for humor, nei.
Hvem har ordnet med alt dette?
- Det har vi. - Vi hadde det med oss.
- Fra London? - Ja.
Pent.
Du fikk ikke ræva i gir, Ronnie?
- Han behøvde ikke. Vi tilbød oss. - Gjorde dere?
Det er hans ansvar, ikke sant?
Ikke undervurder sjokket han fikk, Carl.
Ja, veldig skjør han broren din, hva?
- Kona hans er akkurat død. - Kona hans.
Han brydde seg ikke så mye om henne da hun levde.
- Gjorde du? - Hva var det du sa?
- Brydde du deg om henne, Carl? - Tom?
- Jeg brydde meg om henne på min måte. - Carl.
- På hvilken måte var det? - Hun visste hvordan jeg hadde det...
- Visste hun? - Hold kjeft.
Ikke fortell meg hvordan jeg skal oppføre meg i mitt eget hus!
- Det er jo ikke ditt hus vel? - Like mye som hans.
Tom.
- Og hva ser du på da? - Jeg ser på deg, Carl.
Det liker jeg ikke.
Du må endelig ikke føle at du bør være her.
Da må vi nok gå.
Unnskyld meg.
Jeg beklager så mye.
Vil dere ha frakkene? Ja, jeg er ikke overrasket.
- Takk for at dere kom - Vil du ha skyss?
Gjør du det, Frank?
Ja da, de får skyss.
Pass på deg selv, Ronnie.
Takk for at dere kom. Beklager dette.
- Det var en episode. - Ikke tenk på det du.
- Ses. - Takk.
Helvete.
Hva er det, Ronnie?
Jeg aner ikke hva jeg skal gjøre.
Å, gi blaffen i ham.
Han stikker snart sin vei.
Hør her.
Kan ikke du bli med oss?
Til London.
Nei, nei. Dere er jo greie da.
Hvorfor ikke?
Bare noen dager, en uke?
Så lenge det behøves.
Så setter vi deg på toget hjem.
Jeg vet ikke.
Tenk litt på det.
Hva tror du?
Du kan like godt bli med, til du føler deg litt bedre.
- Er dere sikre på det? - Klart.
- OK. - Bra.
Putt noen saker i en bag. Vi rydder opp her.
Har du en bag?
Ja det tror jeg.
Faren din blir med til oss et par dager.
Å, ja vel ja?
Jeg tror det ligger en under senga.
Hvordan døde hun?
Hun var død da jeg våknet.
Fornøyd?
- Unnskyld, Carl. - Jeg gjør det, Gerri.
- Nei, jeg tar det. - Nei, bare la det være.
Sett deg ned, du.
Hvorfor gjør jeg dette? For å spare moren min for bryet?
- Hun er jævla død nå. - Hør.
Jeg finner en flaske vin.
Carl, vi har masse vin.
Han kommer ikke tilbake.
Pyjamas. Ta noen skjorter.
- Skal du skifte? - Ja.
- Tar du denne? - Ja.
Hvordan går det?
Er du ok?
Ja, jeg blir ok.
Vi drar snart.
Hei.
Er Gerri inne?
Nei.
- Er Tom her? - Nei, de er ute.
Hva gjelder det?
Jeg... jeg ville bare treffe dem.
De sa ikke noe om det.
Nei, de gjorde nok ikke det.
Jeg bare kom på impuls.
Jeg er Gerris venninne. Vi jobber sammen.
Har de dratt til parsellen?
Får jeg komme inn?
Bare for å vente.
- Jeg vet ikke. - Jeg er så frossen.
Jeg er alene hjemme.
Jeg skal ikke rane deg eller noe slikt.
Jeg kan godt beskrive huset, hvis du vil?
Når du går inn på kjøkkenet, er komfyren til høyre...
... og vasken rett foran deg og til venstre er...
Ja, ja.
Takk.
Jeg er Mary.
Hva heter du?
Ronnie. Tom er broren min.
Å ja.
Er det din kone som nettopp døde?
- Ja. - Jeg kondolerer.
Det går bra.
Skal jeg lage en kopp te til deg?
Nei takk.
Er det greit at jeg lager en til meg?
Jeg tror ikke Gerri og Tom har noe i mot det.
Ja vel.
Skal du være her noen dager?
Jeg har ikke spist frokost.
Har du spist frokost?
Ja.
- Med Tom og Gerri? - Ja.
Vil du ha litt kos?
Er du sikker på at du ikke vil ha te?
Ja ja, kom igjen, da.
Å, nå ble det bedre.
Det er veldig godt å være her.
Jeg har ikke vært her på flere måneder.
Vi er virkelig gamle venner.
Sover du på Joes rom?
Ja.
Å ja.
Med alle småsakene.
Var han i begravelsen?
Ja.
Med kjæresten sin?
- Nei. - Å.
De kommer hit senere.
Å, gjør de?
Beklager at jeg ser slik ut.
Jeg la meg ikke før fem og da fikk jeg ikke sove.
Jeg sto opp og dro rett hit.
Har Gerri nevnt meg?
Nei.
Mary.
Nei.
Du er lik Tom.
Å ja?
Ja.
Du har et fint ansikt.
Tom har et fint ansikt også.
Hva het kona di?
- Linda. - Å ja.
Var hun snill?
Spiste dere middag i går kveld?
- Vi spiste kylling - Å, deilig.
- De er flinke på kjøkkenet. - Ja.
Jeg kan ikke lage mat.
- Kan du lage mat? - Næ...
Jeg spiste nesten ingenting i går.
Vil du ha toast?
Nei, det er bra, takk.
Men jeg vil gjerne ha en sigarett.
- Røyker du? - Ja..
Å, bra.
Min venninne pleide å rulle sine egne.
Vil du ha en av disse?
Nei, jeg tar en av mine.
Ja vel, ok, for gammelt vennskaps skyld.
Vi må gå ut dit.
Å, vi kan vel bli her inne, de vil jo ikke oppdage det.
Jeg minnes.
Røkte du dop noen gang?
Prøvde det noen ganger.
Vi pleide å gjøre det.
Jeg og bestevenninnen min, Monica.
Jeg treffer henne aldri lenger.
Likte du the Beatles?
De var ok.
Jeg likte mer Elvis. Jerry Lee Lewis.
"I'm all shook up.."
Har du barn?
En sønn.
Er han gift?
Vet ikke.
Har du barn?
Nei.
Dessverre.
Må du dra tilbake snart?
Ja, jeg må ordne neon saker.
Sønnen din kan vel ikke hjelpe deg?
Nei.
Jeg kan komme opp å hjelpe deg, hvis du vil.
Må du flytte?
Nei.
Jeg kunne ta noen fridager.
Er du varm nok?
Å, det er ok.
Vi skal bare røyke ferdig.
Kjenner du Ken?
Ken?
Ja.
Var han i begravelsen?
Nei.
Han er litt rar?
Er han?
Jeg røyker egentlig ikke.
Jeg drakk for mye i går kveld.
Hadde en dårlig dag.
Bilen min brøt sammen. Jeg måtte taues bort.
De sa det ikke var noe å reparere. Jeg fikk 20 pund for den.
- Det var ikke mye. - Nei, hva får du for 20 pund?
Jeg kjøpte en flaske champagne.
Drakk du den opp?
Ja, det gjorde jeg.
Jeg tror kanskje jeg må legge meg litt.
Det er fint å ha noen å snakke med.
Det er fredelig her.
Jeg burde kanskje flytte et annet sted.
En ny start.
Jeg arbeidet på Mallorca.
De kommer snart tilbake.
Å ja.
- Her. - Takk.
- Hei, Ronnie. - Nå er vi tilbake.
Hei, Gerri.
- Hallo, Mary! - Det var som bare..!
- Hei, Tom. - Hva gjør du her?
Altså, jeg tenkte at jeg bare...
Skal bare ta av støvlene.
- Hvor dukket hun opp fra? - Jævlig ubeleilig, særlig i dag.
Ja, hva skal man si?
- Er det bra med deg, Gerri? - Ja da, Mary, jeg har det bra.
Kjørte du?
Å nei, jeg kom med t-banen.
Gjorde du?
Det hadde vært fint om du hadde ringt først, Mary.
Å, jeg beklager det.
- Joe og Katie kommer. - Ja, Ronnie sa det.
Greit.
Te, Ronnie?
Sett deg og få en kopp te, Mary.
Hvordan går det?
Ubønnhørlig.
- Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. - Hvis ikke du vet, gjør ikke jeg heller.
Jeg kan ikke bare kaste henne ut.
- Kan du ikke? - Nei.
- Se tilstanden hennes da. - Jeg ser. Stakkars jente.
Joe og Katie er jo ok. De kan håndtere henne.
Jeg tror det. Jeg har jo nok mat til henne også.
- Da er det jo greit da. - Det er bare å la det skje.
- Skal jeg hjelpe deg? - Nei takk, Mary.
Blir du en stund og spiser med oss?
Nei, det er greit. Jeg vil ikke være i veien.
Du er ikke det. Vi har masse mat.
Er du fremdeles sint på meg?
Jeg var ikke sint på deg. Jeg følte bare at du sviktet meg.
Å, Gerri.
Det var ikke meningen.
Jeg er så lei meg.
Ja, og du har jo sagt unnskyld.
Jeg savner deg.
Jeg mener, jeg ser deg jo på jobben -
- men vi snakker liksom ikke med hverandre lenger.
- Jeg føler meg elendig. - Dette er min familie, Mary.
Du må forstå det.
Jeg gjør det.
Å... Kom hit.
Du må ta ansvar for dine egne handlinger.
Jeg vet det.
Hør her, Mary.
Du må snakke med noen.
Å, nei, det vil jeg ikke.
- Jeg tror det ville hjelpe. - Jeg vil bare snakke med deg.
Kan du ikke snakke med en av mine kolleger, da?
Så lenge vi er venner, er jeg bra.
Det har ikke noe med saken å gjøre. Du må ha profesjonell hjelp.
Da blir du mye gladere.
La oss snakke om det på tirsdag.
- Ja. - Når du får tenkt deg om.
Ja, vi kan gå ut.
Kan ikke du hjelpe meg å dekke på bordet?
Ronnie er veldig hyggelig.
Hei. Jeg så dere gjennom vinduet.
- Hei. - Hei, hvordan går det?
- Jeg har det bra, du da? - Bra.
- Katie, så hyggelig å se deg. - Å, godt å se deg også.
- Hvordan har du det? - Fint.
Mary er her.
Hallo!
- Vi har med sjokolade også. - Å bra!
- Nei, få dem tilbake! - De ser du aldri mer.
- Skal jeg ta sakene dine? - Ja, takk.
Kjære.
Jeg har verdens lengste skjerf.
- Og en tevarmer på hodet. - Kom og hils på Ronnie.
Mary er her.
- Hei, Katie. - Hei, Mary. Hvordan har du det?
- Takk, bra. - Flott.
Du må være Ronnie. Jeg har hørt mye om deg.
- Hyggelig å møte deg. - Hallo.
- Dette er Katie. - Storebroren min.
- Å flott. - Hva skal vi drikke?
- Jeg tar det de andre skal ha. - Rødvin til meg.
- Vi skal ha fisk. - Da tar jeg hvit.
- Da tar jeg hvit også. - Øl, Ronnie?
- Ja. - Hvitvin, Mary?
- Ja takk, hvis det er greit? - Jeg tar den, Gez.
Jeg finner øl til deg, Ronnie.
Jeg hører du er stor Derby-fan, Ronnie.
- Æ... ja. - Fin klubb.
Jeg er Crystal Palace- supporter, på godt og vondt.
Jeg håper fremdeles på et seriemesterskap.
Hva slags sjanser tror du at Derby har?
- Vet ikke, ikke så dårlige. - Vi får krysse fingrene.
Vi møttes den første dagen på universitetet i Manchester.
Den første dagen!
Vi bodde i samme hus.
Vi møttes i trappa.
Jeg falt nedover og hun kom opp trappene.
- Jeg falt opp dem, ja... - Ingenting har endret seg, nei.
Og Toms første jobb da vi var ferdige, var i utlandet i to år.
Prøvde du å ikke ta det personlig?
Så dro vi ned til London i rundt ni måneder.
Jeg fikk min første geolog-jobb i bushen i Western Australia.
Ja, det var ham og en gjeng Australske cowboyer.
- Det var rene Ville Vesten der ute. - Ja, bare cowboyhatter og øl.
- Du har vel jobbet i Australia, Katie? - Ja, jeg jobbet i Sydney ett år.
Jeg hadde det fantastisk. Australierne vet hvordan de skal leve livet.
Og så kom du ut dit på besøk i den første juleferien.
Vi feiret julen på stranden.
Barbie på stranden?
Og da Tom var ferdig etter to år, var vi sammen igjen og vi...
- Dere dro på en lang tur. - Vi kom tilbake over land.
Det tok oss sju måneder, tror jeg.
Vi tok båt fra Freemantle til Singapore.
Så Singapore til Malaysia og derfra til Thailand.
- Thailand. Burma. - Og India.
- Jeg skulle gjerne vært i India. - Vi dro på fjellvandring i Nepal.
Nepal, stranden i Goa.
- Fantastisk. Vårt livs ferie. - Pakistan.
- Afghanistan. Iran. - Turkey.
Over til de Greske øyene.
Det fine var jo.. at jeg hadde jobbet to år i Australia og lagt meg opp en -
- god del penger, og ingenting å bruke dem på.
Så vi behøvde ikke reise på et veldig trangt budsjett.
Noen kunne bare haike, men vi kunne ta tog og buss.
Det må ha betydd mye.
Har ikke du vært på de greske øyene, Mary?
- Jo - Hvilken øy var det?
Korfu.
- Hva gjorde du på Korfu? - Å, jeg bare drev en bar på stranden.
- Du serverte cocktails i en bar? - Ja.
- Når drar dere til Paris? - Om en uke på fredag.
- Vi drar tidlig med toget kl 6:22. - Å huff.
- Vi kommer til Paris.., når var det?
- Omtrent kvart på ti? - Ja, 9:50.
- Har frokost ved Seinen. - Har dere bestilt hotell?
Vi har et deilig hotell, ja.
I Marais-området.
Det blir perfekt for jule-shopping.
- Når er dere tilbake? - På søndag.
- Kort Weekend - Ikke nok tid til å gjøre alt.
- Vi presser det inn. - Vi prøver.
Det går an å gå til fots til alt.