Du har ingen aning om hur det är att alltid försvinna.
Du glömmer vem du är. Tillslut glömmer du till och med vem du var.
De trycker dig närmare ut i marginalen. Behandlar dig som skit.
Tar din manlighet ifrån dig. Gör dig liten.
- Någon måste göra något åt det. - Jag förstår, Hollis. Det gör jag.
Han utnyttjade dig, tog det du jobbat för, för att sen låta dig gå.
Men jag har också chefer, och de pratar om att storma byggnaden.
Eftersom jag tror att ingen av oss vill det just nu-
-hjälp mig. Sänd ut de anställda. Du ger mig åskådarna, behåll Ken Lydecker.
Det är honom du verkligen vill ha ändå. Du har fortfarande övertaget-
-och jag har något åt min chef. Och vi alla får leva lite längre.
SWESUB.nu En text från SSG - Greedy
Human Target - SO1EO1 Pilot
Okej. Ut med er, alla utom Lydecker. Kom igen, ut.
- Du, polaren, är vi ensamma än? - Håll käften, jag...
Jag tolkar det som ett "ja".
Är du Ken Lydecker? Om du är här ute, vem är då kvar där inne?
- Vart är Lydecker? - Vänta ett tag. Du kommer snart på det.
Jag har sett dig. Du har varit här förut. Du är revisorn.
Inte riktigt. Ett råd, hota aldrig. Vill du göra något, prata inte om det.
Gör det! Lydecker. Du har hotat honom i veckor. Du fick honom att höja garden.
Se nu var du är. Hot gör det bara värre. Inga mer hot. Bara handling.
Du begick just självmord för den ormen. Den råttan. Inser du det?
Han kan vara båda saker på en gång.
Du var en försäljare. Du fick sparken. Du jobbade inte som straffånge åt honom.
Han stal åtta år av mitt liv. Inget avgångsvederlag, inga besparingar.
Han knäckte mig. Och han förtjänar att dö för det!
Nej, det gör han inte. Inge förtjänar att dö. Och ärligt talat tycker jag-
-att Lydecker borde få en medalj för att stått ut med dig så länge.
- Vad gör du? - Jag tar geväret. De är inga leksaker.
Vi har varit här i 6,5 timmar? Jag är trött, missade min lunch. Nu räcker det.
- Är du galen? - Är jag galen?
Jag förmodar att det var en retorisk fråga.
- Du vill inte dö så här va? - Nej.
Så jag tänker gå ut. Jag tänker komma så nära Lydecker jag kan.
Och avsluta det jag började. Du kan stå där och säga vad du vill.
Att jag är på väg att göra något hemskt. Att jag ännu kan ta mig ur det här.
Men det kommer inte ändra något. Det här kommer ändå att hända.
Vad har jag sagt, Hollis?
Inga hot.
Hejsan, Carmine. Hur mår din kompis idag?
Glad att vara hemma. God morgon, Winston. Kollar du upp mig?
Har det hänt något?
Jag skiter i dig. Vem tror du det är som har matat besten när du varit borta?
Tänkte du fått tag på brevbäraren. Han har skrämt bort honom.
- Lydecker har betalat. - Det här?
- Whiskey? - Det är inte whiskey.
Det är en 25 år gammal Takagi. Det är 900 dollar per flaska.
När jag sa att vi skulle vara diskreta med betalningen och använda byteshandel-
-tog jag för givet att du skulle byta till dig saker som hade ett värde.
De är inte lätt att få tag på. Om tio år är de värda tio gånger så mycket.
Så det är en investering?
Man tror inte att en som spränger ett hus han är i investerar på lång sikt.
Ska vi tjata om det här igen? Jag sa att det var enda sättet att stoppa honom-
-att döda Lydecker och ett dussin åskådare.
Men hur kunde det gå så långt? Varför inte utmana honom redan från början?
Han inte armerade västen förrän senare. Varför inte avväpna honom direkt?
Du tror att jag lät det gå så långt för jag trodde det skulle vara kul?
Varför frågar du inte vad du egentligen vill fråga?
Håller du på att tappa greppet?
Jag väntade för jag tyckte inte Lydecker var i fara. Tror du verkligen att jag-
-skulle tryckt av om jag inte vetat att det fanns bärande väggar två meter bort?
- Vart ska du? - Se om Peales har ett uppdrag åt oss.
Nej, du kan inte följa med. Du kan inte följa med för butiken är stängd.
Och den är stängd tills du återhämtat dig. Slutdiskuterat.
Tack för att du bryr dig. Men det finns inget att oroa sig för.
Det var för en vecka sedan. Jag skulle åka till jobbet och bilen startade inte.
Två timmar senare är jag på verkstaden, killen kommer ut med en konstig blick.
Han säger "Tur att batteriet var dött. " Det fanns fyra kilo sprängdeg i bilen.
Jag vet inte varför någon vill döda mig. Har inga fiender eller blivit hotad.
- Jag fattar inte. Jag behöver er hjälp. - Och polisen vägrar ge beskydd?
Du vet hur det är med dem. De gav mig två män, men ingen övertid.
- I det här läget räcker det inte. - Läge? Vad för läge?
Jag jobbar för McNamara Engineering. Jag leder designteamet för Montereylinjen.
Du tittar på kvinnan som ansvarar för det dyraste offentliga projektet nånsin.
McNamara behöver inte det här. Men jag är här för att hon är min fru.
Tågets jungfrutur är imorgon, så förstår du att vi vill hålla det här hemligt.
Om du kan få slut på det här snabbare än polisen är det dig vi vill ha.
Okej, men vi tar oss inte ann några nya klienter för tillfället. Men jag kan...
Nej. Ni ska erbjuda en unik service. Att ni är de jag behöver.
Varför mig?
Du kan hitta honom? Få honom att avslöja sig och slå ut honom?
Jag håller mig i bakgrunden. Får dig verka sårbar så att hotet visar sig.
Sen eliminerar jag hotet.
Jag vill inte leva i rädsla.
Vem som än ligger bakom det här kan inte ha sån makt över mig.
Hur snabbt går tåget?
Marschhastighet är 320 km/h.
Får jag åka med det?
Jag förmodar det.
Okej. Jag tar jobbet.
- Vi går igenom det igen. Vem är jag? - Du är Tony Graham, min nya tolk.
Bra. Vad hände med den förra tolken?
Företagets tolk gjorde för många misstag, så jag hyrde min egen tolk.
- Du pratar väl flytande japanska? - Det visar väl sig, eller hur?
Mr. Situ gratulerar och säger att det är en ära att vara inbjuden.
Tack. Jag är glad att ni kunde komma.
De är vår största investerare. Vad sa du?
Han undrade hur jag kände igen dialekten. Min farfar var stationerad i Tokyo.
Efter kriget träffade han en från Kyushu. Farfar betalade för studierna-
-när han kom till USA. Han blev en vän till familjen och lärde mig japanska.
- Är det sant? - Nej.
- Tror du de som vill åt mig är på tåget? - Tre timmar på begränsad yta utan-
-möjlighet att fly, ingen märkbar säkerhet. Det är här han gör sitt drag.
- Varför låter du mig gå ombord då? - För han kan inte heller fly.
När det händer, finns jag bredvid dig. Om tre timmar kommer det här vara över.
När min far startade företaget trodde han nog inte att Kalifornien-
-skulle klara av något sådant här. Men om tre timmar är vi i LA.
Inget kommer att vara detsamma längre. Och det är tack vare er. SkåI för er!
- Bry dig inte om vad som sägs om henne. - Vad är det som sägs om henne?
Att hon är hopplös att jobba för. Är du inte lika smart som hon är du oduglig.
- Misslyckand skulle betyda dödstraff. - Så det är inte sant då.
Jo, det är sant.
Om hon är så svår att jobba med, varför gör folk det då?
James. Han skyddar henne från alla. Även McNamara.
På tal om trollen. Jag sa just hur alla hatar dig, utom mig då förståss.
Tom var James bestman. Han pressenterade oss. Han är McNamaras rättschef.
Ursäkta mig. Statssekreteraren för infrastruktur är på mig om dagens nota.
- Så vad kostar allt det här? - Totalt? Runt 80 miljarder dollar.
- Hur mycket är mina skattepengar? - Cirka 62 miljarder.
Till och med jag vill döda dig lite nu.
- Låter som hon har en del fiender. - Säkert över tio bara på det här tåget.
Kollar du samtalen till den här mobilen?
Vet hon om att du har hennes mobil?
Nej. Jag vill se om hon pratat med någon av intresse.
En sak till, hitta Guerrero. Jag vill ha med honom på det här.
Självklart. Varför inte?
-Vänta ett tag nu. Menar du allvar? - Ingen kan sånt här bättre än han.
- Kan vi verkligen lita på de odjuret? - Visst. Bara vi betalar honom i tid.
Jag kollar en kille som kollar sin fickor. Hon tror jag flirtar med henne.
Se om du kan få fram några samtal. Jag försöker ta reda på hur hon hamnade här.
- Meddela när du hittat Gurrero. - Självklart.
Är du den som luskat runt kring Souchas bank, ställt frågor, varit till besvär?
- Är ni anställda på banken? - Man kan kalla det för det.
Förlåt. Men er arbetsgivare har en del skumma affärer en viss direktörs familj.
Och mina vänner måste veta hur skumma för att bygga upp sitt fall. Så...
- ... tyvärr verkar vi ha ett dödläge. - Vi verkar ha vad då?
Dödläge. Det betyder att vi inte har någon lösning på problemet.
Vi kom hit för att förklara för dig, men du verkar inte fatta.
Vi tre kanske ska gå ut i gränden så kan vi förklara det lite bättre...
...så vi inte har ett dödläge längre.
Jag måste varna er. Blir det våIdsamt kommer jag att slå tillbaka.
- Du kommer att slå tillbaka? - Okej, det kanske är lite missvisande.
Jag får stryk, det är allt ni amatörer får göra. Sen kommer jag bryta mig in-
-hos er och döda er när ni sover. Jag börjar förmodligen med dig, Alfredo.
Så får Steven ett par extra dagar med Marla och tjejerna. Det är rättvist.
- Hur vet du vad jag heter? - Genom en hårddisk hos din arbetsgivare.
Ska vi gå?
Det är Gurrero.
- Min telefon har samma ringsignal. - Gurrero är med.
Jag har gått igenom hennes samtal, och jag hittade något väldigt intressant.
Är det inte lite konstigt, tycker du, att vi båda har samma...
Det där ÄR min telefon. Du stal min telefon.
- Känner du Mark Hoffer, reporter? - Han skriver om projektet.
- Han ringde om ett uttalande. - Han har ringt ett antal gånger-
-men du har inte svarat eller ringt tillbaka.
Jag har inte prata med honom på ett år. Vad spelar det för roll?
Hallå?
Vi har aldrig träffats, men jag tror du vet vem jag är. Bill Arnold.
Jag tror du vet vad jag har sagt om dig i Sacramento.
Men nu när jag ser vad du har skapat, nu när det är verklighet-
-tror jag att jag måste säga förlåt. Det är uppenbart värt var enda slant.
Ursäkta, vi pratade här.
- Vänta ett tag. - Sitt ner. Var tyst.
- Vad är det som händer? - Du var den enda med iskuber i glaset.
Vi behöver en doktor! Finns det någon doktor här?
Jag har riggat dörren ner, det borde varna oss om någon följer efter dig.
Det här är planen. Exponera honom. Få honom att anstränga sig. Titta på mig.
- Litar du på mig? - Så vad gör vi nu?
Han är irriterat, han måste komma till oss. Vi låter honom göra det misstaget.
Jag behöver information om någon som jobbar på ditt kontor.
Det har varit en jobbig dag. Skippa skitpratet. Vem gäller det?
- Mark Hoffer. Sacrametokontoret. - Är det ett skämt eller?
- Var det roligt? - Menar du att du inte vet?
Ja. När då?
Det finns inget som heter slump. Okej, fortsätt gräva.
Mark Hoffer dödades imorse.
Med en bilbomb. Det var samma typ av sprängning som fanns i din bil.
Det måste finnas något samband. Vad är det?
För ett år sedan avslöjade han hur man fuskade inom projektet.
Han fick informationen från en hemlig källa inom företaget.
Sitter den anonyma källan vid mitt bord nu?
Säkerheten minskade på grund av fusket. Jag sa åt dem att ett tåg som är så här-
-stort och snabbt måste vara fläckfritt. Men de lyssnade inte.
Jag måste göra något. Sen blev McNamara rädd. Han gav mig allt vad jag ville ha.
Vad mer har du inte sagt? Folk som hamnar i din sits brukar dölja något.
Det är antingen stolthet, förödmjukade eller dumma. Vilket av dem är du?
- Säger du att jag förtjänar det här? - Det gör inge. Men man har hemligheter.
- Hemligheter är farliga. Vad döljer du? - Hör du det där?
Bromsarna. De tjuter. Det här är ingen dragvagn. Något måste vara fel.
- Det var det felfria tåget. - Det är felfritt.
Håll dig nere.
Släpp honom, Tom. Släpp honom!
Vad är det som händer här? Bill ligger för döden där uppe.
- Sen släpar han där dig ner hit. - Han släpade inte ner mig.
Det är invecklat, men jag är okej.
- Varför drog du i nödbromsen då? - Vad pratar du om?
Gå ner igen, Tom. Om någon frågar om du såg Stephanie säger du nej.
Jag är din vän, Stephanie. Du kan lita på mig.
Hallå där, grabben.
- Inbrott är ett brott. - Kul att se dig också, Winston.
- Det var länge sedan. - Vad gör du på mitt kontor?
Jag kollar va som finns på Mark Hoffers hårddisk. Inte mycket. Mest personligt.
- Vill jag veta hur du fick tag på den? - En redaktör på tidningen.
Någon trakasserade honom för en artikel han skrev. Jag hjälpte honom ur det.
- Hur då? - Jag slutade trakassera honom.
Du, bli inte för hemmastad här, för så snart fallet är över åker du ut.
Tillbringat för mycket tid på kontoret, Winston. Det har gjort dig för vek.
- Jag tror McNamara kan vara inblandad. - Det är bra nyheter.
- Det var det jag tänkte. - Jag ska åka och hälsa på honom.
- Hur kan det vara bra nyheter? - Såna här företag brukar inte döda folk.
Brukar bli slarvigt utfört. Någon pratar för mycket, sen veta alla om det.
- Vem är det du ska träffa? - Någon.
Om Tom hade rätt om bromsarna kan vi ha ett problem.
Mördaren tror du vet vem han är? Han försöker alltså ta sig av tåget.
- Så han drar i alla nödbromsar. - Det är ju det vi vill.
- Han är nära att begå ett misstag. - Jag tror han förstörde bromsarna.
Nödbromssystemet är komplicerat. Fysiska bromsar kombineras med ett magnetiskt-
-system som styrs av datorn. Alla bromsar är inte anslutna till datorn än.
Så när han aktiverade bromsarna slog han ut säkerhetssystemet.
Det är som att köra 160 och gasa och bromsa samtidigt.
- De exploderar om vi använder dem igen. - Ursäkta, sa du explodera?
Det blir värre. Om 11 mil kommer vi till en kurva, inne i R-2-tunneln.
Om vi inte saktar ner spårar vi ur. Använder vi bromsen, exploderar de och-
-hjulen, och vi spårar ur. - 110 mil, det är ungefär 20 minuter.
Vi måste varna alla i främre delen av tåget, annars kommer många att dö.
Var beredd.
Vi måste ringa till de i främre delen och berätta vad som händer.
Var är din telefon?
En väst?
- Du hade en väst? Var är min väst? - Jag är din väst.
Var är din telefon?
Där borta.
Snabbtelefonen då? Säg inget, den är inte inkopplad än.
- Har inte sett dig på ett tag. - Har inte letat efter dig.
Har du hört något på gatan om ett jobb åt företaget McNamara Engineering?
- Inte så vitt vi kan minnas. - Är du säker?
Vänta, jag kollar igen.
Ja, jag är säker. Varför bryr du dig om det?
Du vill veta om det finns jobb, men du vill inte ta det. Fönstershoppar du?
Jag förstår. Du har bytt sida.
Du slåss för det goda, gör världen till en bättre plats, som din vän Chance.
Ett gott råd. Sluta.
Det kanske funkar för honom, men inte för dig. Du gör bara livet svårare.
Företag har hemligheter. Makar hatar fruar. Bröder avundas bröder.
- Vad sa du? - Vill du jag ska skriva ner det?
Nej, det är lugnt.
Tyst! Vad är det för fel på dig? Hör han oss måste vi ducka för kulorna.
Där framme är luckan till nästa vagn. Du behöver bara skruva loss den.
Vi har inte mycket tid kvar. Skynda dig.
Hej, ursäkta mig.
Om mindre än tio minuter är det stor risk att tåget kommer att krascha.
Jag föreslår att vi tar oss av tåget.
- Vem är du? - Det sa jag ju. Jag är tolken.
- Vi måste av tåget. - Av tåget? Vad pratar du om?
Snart kommer vi att bromsa innan kurvan. Problemet är att bromsen är överhettad.
När vi bromsar exploderar de. Tåget kommer att åka in i tunneln men inte ut.
Lugn allihop. Tåget är säkert. Bromsarna är säkra.
- Men för helvete! Lyssna på mig! - Vi är bara 3 mil bort.
Vi började bromsa för ett tag sedan.
Du försvann, du kommer tillbaka hit, ställer till en scen och oroar allihop.
- Stäng av bromsen. Stäng av dem nu! - Det finns ett namn på såna här tåg.
- Hur kunde det här hända? - Jag förklarar när vi kommit av tåget.
Vi åker i 350 km/h. Ingen kommer komma av det här tåget.
Det finns ett hjälpbromssystem i sista vagnen. Det kan inte bromsa hela tåget-
-vid den här farten. Men kopplar vi loss den kan vi få ner farten innan kurvan.
Okej. Alla till sista vagnen.
- Vad hände där borta? - Han eliminerade hotet.
Inte mycket kvar av honom. Men nog mycket för att hitta uppdragsgivaren.
- Titta vem som hittade entrédörren. - Har du kvar klientens samtalslista?
Bra. Läs upp de inkomna samtalen från Mark Hoffer.
- Jag jobbar inte för dig. - Datum och klockslag, tack.
20 augusti, 12:53. 24 april, 19:31. 25 februari... Vad är det här?
Ring upp Chance.
- Vi får göra det manuellt. - Hinner vi det?
Ja. När jag kopplar loss slangarna lossar inte vagnen förrän vi bromsar.
- Varför ska du göra det? - För jag kan det här bäst.
Det är okej. Jag klarar mig. Gå.
Jag är ledsen. För allt det här. Jag tyckte att någon borde säga det.
Jag vet vad jag för på måndag i alla fall.
Bygga om det här igen.
- Är alla ombord? Är alla här? - Ja, alla är här. Aktivera bromsen.
Sista kopplingen kvar. Är du redo?
Jag trodde du sa att det inte gick att låsa dörrarna.
Hur lång tid kvar? Vi kanske kan spänna fast oss och hoppas att vagnarna håller.
Kommer de hålla?
Vi kommer dö, eller hur?
I den här farten är turbulensen bakom tåget riktad något uppåt, eller?
- Turbulensen, viden bakom tåget. - Ja, den borde dra uppåt.
- Ungefär 160, 170 grader? - Ungefär. Hur visste du det?
Gissning bara.
Skär av de där två sätbältena där så nära stolarna du kan.
Vänta lite.
Vad är du rädd för? Du kommer inte att dö.
Kom igen. Det blir kul.
- Det kommer inte att funka. - Jag är öppen för förslag.
Andas ut. Ordentligt.
- Jag kan inte tro att det är över. - Det är inte över riktigt än.
Det skulle vara kul att veta vem som ligger bakom det här, eller hur?
Men det är över för stunden, va?
Vi vill tacka dig för allt. Men jag tror att efter det här är det kanske skönt
-att åka hem, vara för oss själva ikväll, bara vi två.
Okej.
Tack så mycket.
Jag har just kollat igenom reportern Mark Hoffers räkningar.
Där finns det med hotellräkningar från ett hotell i Laguna.
De sammanfaller med samtal han har ringt till Stephanies mobiltelefon.
När fick du reda på att din fru låg med Mark Hoffer?
Du glömde din slips.
Jag trodde aldrig det var mördaren som ville stoppa tåget. Det gick inte ihop.
Det var du, eller hur? Och när din man gjorde misstaget med iskuberna trodde-
-du att det hela skulle spåra ur. Du trodde att om jag fick tag på honom-
-skulle han tjalla och alla skulle veta att du hyrt honom för att mörda din fru.
Var det du? På grund mig och Mark?
Det var över sen ett år tillbaka. Vi har inte ens pratat med varandra.
- Jag vet. - Varför nu då?
- Det har ju fugerat sista året. - Det är pengarna.
Hade han gjort det förra året hade du inte gjort klart tåget, missat bonusen.
På det här sättet får han pengarna.
Du hade fel. Kanske förtjänade jag det som hände mig.
Jag är ansvarig för det här.
Du riskerade livet för mig och jag Ijög om vem jag var.
Alla gör det. Jag bryr mig inte om vad alla säger. Ibland är det lättare så.
Du gjorde något du ångrar. Vi är programmerade att göra saker vi ångrar.
Det kommer inte ändras. Det är inget att vara rädd för och verkligen inte dö för.
Jag vet inte ens vad jag är skyldig dig.
Kan du i alla fall säga vad du heter?
- Christopher Chance. - Är det sant?
Våga bara inte räkna det.
Vi ses, Chance.
Jag berättade att vi inte längre behöver hans tjänster.
- Varför är det så roligt? - Han kommer tillbaka.
Du... varför tar du inte ledigt ett tag nu?
Vad är du orolig för? Vad är så annorlunda nu mot allt annat jag gjort?
Och börja inte med att jag tappar greppet för du låter som en idiot då.
Jag trodde det först, att du tappat greppet. Jag vet att du inte gjorde det.
Jag tror dig. Det oroar mig verkligen.
Jag frågar mig själv: "Varför utsätter han sig för situationer där någon-
-riktar ett vapen mot honom? Vad är det? Är det adrenalinet eller ett straff?"
Sen slog det mig. Han kanske utsätter sig för det där laddade vapnet-
-för längst inne hoppas han att han ska få vad han förtjänar.
Kom igen. Säg att jag har fel. Säg att du tänker vara här ett tag till.
- Vad gör de? - Vet inte. Öppna den där väskan.
Whisky? Inte? För det ser då ut som en flaska japansk whisky för mig.
Jag hyrde dig för att skydda mig, och du tycker vi ska ta en drink?
Förut hade det känts fel att öppna den, men jag lär mig att leva i nuet.
Det kanske smakar bättre om tio år. Men om jag inte lever då?
Vad håller du på med?
Du går verkligen miste om något. Len. Fin avslutning.
Du vet inte att det här brinner som jetbränsle.
- Är du galen? - Vi får väl se.
SWESUB.nu En text från SSG - Greedy