Nu ska vi se.
Kan du hämta en extra jungfru-
- En räcker väl till offerriten. - Olivolja, Phil.
Det var ju kul!
Bättre än din påhittade smörgåsrapp!
Du är så knäpp!
Det är jättekul att shoppa med mig!
Fångad mellan två veteskivor
med pastrami och ost är mitt enda val
Vänta, min sko! Jösses!
Hejsan.
- Hej. - Trafikstockning.
- Tut, tut. - Ursäkta.
Gick det bra?
Nej, faktiskt inte.
Raring, tog du en burk vid golvet nu igen?
Efter förrätten tar vi in alla hit och berättar nyheten.
Familjen kommer hit i morgon kväll...
för att berätta att vi tänker adoptera en baby till.
Vi tänker hålla det lite nedtonat den här gången.
EN POJKE!
För tydlighetens skull: Är det här nedtonat?
Det är bara en banderoll och lite musik till.
Det är den lägsta tonen jag har.
Det här är ju en lycklig händelse.
Eller hur, Lily? Visst blir det kul med en lillebror?
Nej, jag hatar bebisen.
Vi har lite problem med Lily och idén med adoptionen.
- "Jag hatar bebisen." - "Ingen ny bebis!"
"Jag vill att bebisen blir död."
Den skulle vi ju inte säga.
Det beror nog på att hon inte har haft så mycket med bebisar att göra.
Vi tyckte det var en lysande idé...
att visa henne hur kul det kan vara att ha en egen.
- Han är så gullig. - Och skriker aldrig.
Faktiskt aldrig. Det är nästan lite underligt.
Nej då, min syster föddes med alla tänder i munnen.
- Det är inte sant. - Är det sant?
Ni skulle ha sett krubban, som om det bodde en bäver där.
Är det här Lily?
Ja, kom och hälsa på bebisen!
Min pappa!
Jaha, då var det problemet ur världen.
Hej då! Vi ses snart!
Eller aldrig.
Cam, jag blev lite skraj för Lilys uppförande.
Snälla du, hon petade knappt på honom och han skrek direkt!
Vi tänker ta hit ett barn till i huset!
Hur ska det sluta om Lily är så svartsjuk?
Hör jag en anklagande ton nu?
Du måste erkänna att du skämmer bort henne.
Jag ber inte om ursäkt för att jag älskar vår dotter.
Det är ingen kritik.
Inte bara kritik...
men vi har talat om att ge Lily mer självständighet.
Just därför går hon på dagis.
Men du lämnar henne knappast där och du hämtar henne för tidigt.
- Det är ju löjligt. - Okej.
Lily, min raring-
Hämtade pappa dig tidigare från dagis idag?
- Nej. - Fallet nedlagt.
Vi gick inte dit.
- Fallet öppnat igen. - Vi gick och shoppade.
Det räcker.
Vi köpte likadana mössor.
Du går upp på ditt rum.
Ni går båda till hennes rum!
Tillbringar vi mycket tid ihop? Ja.
Har vi speciella band? Absolut!
Skämmer jag bort henne mer än andra kärleksfulla föräldrar?
Möjligen.
För Lilys skull borde jag väl jobba med det.
Nu får du lugna dig!
Så här låter jag när man anklagar min Manny för stöld!
- Vem är det? - Rektorn.
Han säger att Manny har snott nån tjejs medaljong.
Tror ni att alla kolombianer är brottslingar...
bara för att en kolombiansk slips är sinnebilden för våld i världen?
Nej, jag hotar ingen.
Okej, jag ursäktar er.
Jag menade inget med slipsen.
Jag försökte bara påpeka nånting.
Kan du "L:A" lite mindre "O-L"?
Kan du se vad jag håller på med?
- Dör i ensamhet? - Middag, flickor!
Varför har Luke eget rum när du och jag måste dela?
- Jag står inte ut längre! - Inte jag heller!
Fastän det bara är ett år till innan jag sticker till college.
Ett år till, eller när du sticker till college?
Det råkar vara två olika saker.
Då hör jag en liten röst under burkarna...
som säger: "Hjälp! Jag har ramlat under persikorna!"
Mamma.
- Jättekul! - Jättekul! Och jag säger: "Claire?"
Du kunde ju säga att det var du...
som knuffade mig till att börja med.
Jag var ju inte ens i närheten av dig!
Du körde på mig med varuvagnen.
Det var bara ditt fel!
Vi får vara överens om att vi inte är överens.
Nej, jag är inte överens om att vi inte är överens.
Då är vi ju överens.
Nej! För jag har rätt!
Okej, Claire. Du har rätt.
- Som vanligt. - Men jag har ju rätt!
- Som alltid. - Lägg av.
När jag har fel, säger jag det.
Vilket är aldrig.
Okej.
Du verkar lite nervös ikväll. Har det hänt nåt?
Nej.
- Jag ska bara- - Sätt dig här.
Jag trodde att du kanske var lite spattig ikväll-
för att din mamma pratade med rektorn i telefon förut.
Som om du ville säga nånting, men inte kunde.
Är det nånting du vill säga, Manny?
- Nej, jag har inget att säga. - Är du helt säker?
Tänk efter noga.
Kan jag få lite vatten?
Den där tjejens medaljong. Du tog den, va?
Eller hur?
Ja, men det var inte meningen.
Jag vill inte höra några ursäkter.
Du får berätta det för mamma och sen får du rätta till alltihop.
Ut med dig nu!
En sak till bara.
Du har inte medaljongen på dig, va?
Nej, det är ju en tjejgrej. Varför skulle jag vilja det?
Bara undrade.
Mamma, skynda dig, jag kommer för sent till skolan.
Du har inte sagt nåt, va?
Vad är det för jäkt idag, då?
Vad ser ni så där ut för? Det är som en stumfilm här inne!
Jag gick bakom Alisha, som ska flytta härifrån...
och jag laddade upp för att våga be om hennes adress.
Jag uttrycker mig bättre i skrift, och-
Bla-bla, grabben.
Hon tappade sin medaljong och jag tog upp den, men hon gick vidare och-
Du snodde den.
Jag som sa till rektorn att du aldrig skulle göra nåt sånt...
och hotade honom med kolombiaslipsen!
Varför Manny?
Ingen fara, han tänker ju inte bära den!
Jag ville behålla den som ett minne av henne.
Men sen började du gasta åt mr Vickers, och...
jag vågade inte berätta för dig.
- Gå till bilen. - Jag är hemskt ledsen.
Gå.
Varför skulle han göra en sån sak?
Det är illa nog att han är grabben med panflöjten...
utanpåskjortorna och dikterna.
Nu är han smycketjuv också.
- Det kan ju vara en uppgradering. - Det här är inte kul!
Sånt kan fastna på en!
Min kusin Rosa Marina, stal nånting när hon var 14...
och nu tror alla att hon är den där tjejen som stjäl bilar!
- Stal hon en bil? - Bilar.
Efter att ha fått en sån stämpel - vad kunde hon göra?
Han kan lära sig nåt av det här.
Ta honom med till rektorn.
Sen gör han inte om det.
Okej.
Men vad tänker han på?
Det är ju inte ens guld.
Aldrig i livet! Det här är mitt rum!
Över min döda kropp!
Det ska bli mitt rum, och det kan du inte göra nåt åt!
- Allvarligt? - Vadå?
Vad bråkar ni om?
Vi tycker båda att det här skulle bli ett fantastiskt rum!
Men bara åt en. Borde det inte vara mitt?
Icke. Mitt, eller hur, Luke?
Varför vill ni flytta upp på vinden?
Du menar till takvåningen?
Så att man kan få vara ifred på ett eget våningsplan?
Det är ju jättecoolt.
Jag är inte dum, jag vet vad de håller på med.
Men jag har velat flytta ett tag nu.
Det går en myrväg till påsen med haloweengodis i min garderob...
och jag vill inte vara kvar när de tröttnar på godiset.
God morgon, prinsessan!
Hemskt gulligt, Mitchell, men jag mår inte så bra idag.
Lyft mig, pappa.
Tyvärr, Lily, det är slut med det nu.
Här är din lunch, hämta din väska.
Vi sticker snart.
Du behöver väl inte frysa ut henne helt!
Tror du jag gillar det här?
Men jag måste hålla henne ifrån mig innan den nya saken kommer...
annars vet man inte vad hon gör med den.
Varför säger du "saken" istället för "babyn"?
Döda nya bebisen.
Det här är svårt, jag vet...
och jag uppskattar det du gör.
Tro mig, jag gillar inte att se dig lida så här.
Lite gillar jag det.
Det är så få föräldrafrågor där jag kan vinna.
Jag är frånvarande. Jobbar för mycket.
När jag flätar blir det för löst.
Och slutligen är det inte alls mitt fel.
- Färdig. - Okej.
Sätt henne i bilen medan jag samlar mig.
Varför kör inte jag Lily till dagis på väg till jobbet?
Det vore nog bäst. Jag ska bara röra till en smoothie först.
Jag trycker på knappar, pappa.
Jajamänsan.
Vad tror du rektorn gör med mig?
Jag är ju förstagångsbrottsling.
Nu kommer jag för sent.
Manny, tänk positivt.
- Det blir ett "ha-ha" -ögonblick. - Vad betyder det?
Att du kommer att skratta åt det en dag.
Jag skulle ha gett det tillbaka till Alisha...
när hon stod där vid sitt skåp.
Den värsta dagen i mitt liv.
Tills imorgon, och varenda dag framöver.
Kom nu, mamma. Låt oss få det undanstökat.
Vänta.
- Va? - Vilket skåp är hennes?
- Det här? - Det som doftar rosenolja.
Mamma!
Håll utkik!
Lova nu att du aldrig gör nåt oärligt mer!
- Lovar. - För så har jag inte fostrat dig.
Och säg inget till Jay.
- Okej, Lily. - Hej, Lily.
- Hej! - Ha det så kul, raring!
- Hej då. - Hon är så söt.
Då skulle du ha sett henne igår!
Hon knuffade ner en baby ur Cams knä!
Ja, hon är så svartsjuk.
Cam jobbar stenhårt på att inte dalta med henne, så-
Jag vet inte om det handlar så mycket om att dalta.
Utan mer om att dela med sig.
Vi har ju sett att Lily har lite svårt med det.
- Jaså? - Ingen fara.
Ungar lär sig ofta sånt av andra ungar.
Utom de som lär sig av sina föräldrar.
Det finns några såna här.
Jag får ju inte säga vilka det är.
Förrän jag får ett glas vin i handen.
Miss Elaine.
Man har sagt mig att jag har lite problem med att dela med mig.
Skulle Lily ha lärt sig det?
Min kyckling.
Min kudde.
Pappas pennor. Kritor.
Det kan ju hända och jag ska jobba på det, för Lilys skull.
I hemlighet. För nu...
måste vi verkligen få koll på Cams daltande.
- Vad gör du? - Flyttar upp på vinden.
Ge mig bara nån dag för att komma i ordning bara-
- När hände det här? - Beror på vem du frågar.
Min plan har löpt på i tre veckor.
Det är en urdålig idé. Du avskyr det snart.
Mamma, håll dig utanför detta.
Nu får alla eget rum. Alla vinner!
Gör er inte för hemmastadda där, tjejer.
Luke, det är kallt och läskigt däruppe.
Du är tillbaka i ditt rum imorgon kväll.
Jag vet inte, jag, Claire. Det kan bli fint.
Det är mycket bättre än den vind jag bodde i när vi möttes.
En natt, om ens det. Tro mig.
För du har ju alltid rätt.
Älskling, jag skulle gärna ha fel.
Jag lever bara inte med såna människor.
Släpp det. Hon ger sig aldrig.
- Höll mig vaken med- - Phil, du knuffade mig!
Ord mot ord. Det får vi väl aldrig veta.
Precis som med Titanic.
Den gick på ett isberg.
- Kanske det. - Det finns inget kanske.
Du har rätt, Claire.
- Igen. - Vilken överraskning.
Vi ses hos Farbror Mitchell.
Jag hoppar över mötet i alla-mot-Claire-klubben.
Jag har väl knuffat in henne i den också.
Halva mitt liv går åt till väntan på dig.
Hur många gånger måste du byta om?
Tyvärr, Jay, för många val är också ett fängelse.
Kör nu innan han ångrar byxorna.
- Vad är det för fel med byxorna? - Kör!
Hur gick det hos rektorn idag?
Det var hemskt. Men han var så modig och nu är det över.
Vad fick du? Kvarsittning? Relegering?
En varning bara, för att det var första gången.
- Hur var det på jobbet? - Fint.
- En varning bara? - Som hon sa.
Jag frågar om ditt jobb, och du byter ämne.
Döljer du nånting?
Nej, jag vill bara att han ska må bra.
Du svettas ju så ymnigt, grabben.
Sluta förhöra honom. Först rektorn och sen du!
Stackars kille, alla har skrikit åt honom idag!
- Ja men- - Tyst, jag fixar det.
Var är Lily?
- Hon klär på sig. - Alldeles själv?
Cam vill att hon ska bli mer självständig.
Och här kommer hon!
Är hon inte vacker!
Som om man hällt lim över henne och släpat henne genom loppis!
- Hur är läget? - Har ni några gamla möbler?
- Jag ska flytta upp på vinden. - Vinden?
Det är stort i alla fall.
Morfar säger att du bodde i en garderob.
Vi hittar säkert nånting åt dig.
- Min pappa! - Nej, Lily!
- Ledsen, Luke. - Det är inte slut än.
Herregud, hon blir bara värre, Mitchell.
Jag har gjort henne till ett kaxigt litet monster...
på väg till ett rapparty med ett armband om foten.
Hon har ett armband om foten.
- Det är inte bara ditt fel. - Jo, det är det.
Jag har talat med Lilys lärare...
som tror att hon har problem med att dela med sig, som hon lärt sig-
Av dig. Du gillar inte att dela med dig.
Ibland påpekar jag nåt ditåt.
Om du vill ha kyckling, får du beställa det.
När pratade du med Lilys lärare?
Imorse när jag lämnade henne på skolan.
Lät du mig lida hela dan?
Så här kan vi inte hålla på när alla är här.
Kan vi inte bara klara av den här kvällen?
Vi kan inte meddela det ikväll...
för det är en rolig sak, och jag är inte på humör nu.
Jag delar den känslan.
Bara så att du vet, jag har kommit på dig.
Du tog honom aldrig till rektorn.
Du gör som du vill, men jag känner Manny.
Han har mer samvete än du.
Han kan inte leva med det här.
Om du visste vad man kan leva med, Jay.
Hej, miss Lily.
- Hur är det med min stora flicka? - Bra.
Säg hur gammal du är nu.
Tre!
Det där är fyra. Det här är tre.
En gång till. Hur gammal är du?
Tre.
Nej, det är fyra, det här är tre.
- Bråka inte, Lily. Du vinner inte. - Jaså, Phil?
Jag hade tänkt vänta med det här tills vi var hemma.
Men det kanske alla kan ha glädje av.
Kom hit till TV-rummet allihop.
Jag ska visa er nåt speciellt.
Har alla en drink?
Om vi firar Alex examen igen kan ni väl ge mig flaskan.
Jag är nöjd, Cam.
Det är showtime!
Det är ju vi i affären.
Det är filmen från säkerhetskameran.
Jag fattar inte, vad ser vi på?
Det är inte Gudfadern.
Igår ramlade jag i affären.
Phil och jag har diskuterat vad som hände.
Kolla nu.
Jag skulle ordna till min sko och då kom Phil- Just det.
Han flyttar sig för denna vackra kvinna...
som han nogsamt låter bli att berätta om.
Phil backar, stöter till vagnen och knuffar in mig bland burkarna.
Såg ni? Hans fel!
Som jag sa. Jag har rätt! Köp det, bara!
- När fick du det här? - Herregud!
Det var därför du ville åka själv!
Gick du så långt, bara för att få rätt?
Det var inte så farligt.
Jag åkte till affären...
och fick träffa butikschefen.
Han gav mig adressen till säkerhetsföretaget.
Jag fyllde i några blanketter...
köpte en låda dvd:er och gjorde en kopia. Plättlätt.
Det är en sjukdom.
Men ingen trodde mig ju, jag fixade bevis!
Ni får allt köpa det nu!
Sluta säga så där, Claire. De är ju barn.
Barn är lättpåverkade. Man vet aldrig vad de lär sig.
Förlåt att jag skyllde alltihop dig.
Men vi måste båda se på hur vi handlar.
Om vi funderar på att adoptera ett barn till måste vi-
Ska ni adoptera ett barn till?
Så kan man väl inte meddela det?
Tack, men det är inte-
EN POJKE!
- Oj då. - Vad händer här?
Kommer det från Footloose?
Kan du inte ens dela det med din familj?
Varför så upprörd? Det är ju goda nyheter!
Vi var lite känsliga för Lily har betett sig...
som om hon inte vill ha nåt syskon.
Mitchell har lärt henne att hata att dela med sig.
Eller för att Cam bär omkring henne som en liten magväska.
Sluta skyll på varann. Inga barn vill ha syskon.
Claire hatade dig så mycket att hon stoppade in dig i torktumlaren.
I torktumlaren?
Ja, men inte för att jag hatade dig.
Min kompis sa att den inte kunde gå med en unge i, men det trodde jag.
- Jag hade rätt. - Bra gjort.
Har detta pågått sen du var fem?
- Det är ju en sjukdom! - Ja.
Varför hade jag ett sånt behov vid så unga år?
Hur länge satt jag där? Är det därför jag är rädd för att snurra?
Jag fick sluta på gympan, Claire!
En barndom utan att snurra?
Stod du bredvid och bara tittade på?
Gjort är gjort.
Man kan bara lära sig av sina misstag.
Därför vill jag skåla för Manny!
Han har, som vi alla gör, gjort nåt han inte borde-
Som vi alla gör! Salud för Manny.
Inte än.
Manny tog det som en man.
Han erkände att han gjort fel och tog sitt straff. Jag är stolt.
- Nu klirrar vi! - Inte förrän jag säger till!
Manny gjorde ett misstag, men tog inte den enklaste vägen ut.
Han har mod, integritet och han är bäst-
Sluta! Jag gjorde inget av det där!
Mamma bröt sig in i skåpet, slängde in halsbandet...
och sen sprang vi som fegisar!
- Förlåt mig, Jay! - Jag visste det.
Jag hade rätt!
- Vem är det? - Bara jag.
- Går det bra? - Visst, jättebra.
Gillar du din nya lya?
Du sa att det skulle bli kallt och läskigt, men det är det inte.
Nej, jag ser det. Jag hade fel.
- Det hade du. - Ja.
Du kommer att avsky det här, men...
jag vill att du går och sover i ditt gamla rum.
För om du får nåt så här coolt i så unga år...
har du inget att se fram emot senare!
Måste jag det nu?
Stanna här i natt, du.
Om det är så viktigt, kan jag gå nu.
Kom du också.
Det är nåt som sover där borta.
Vänta, vänta på mig!
Översättning: Eva Söderqvist
Swedish