Jag har packat ned lunch åt din bror. Du får fixa egen.
Luke, Alex, kom igen, nu kör vi.
Där är han. Sista chansen för sommarhandskakningen.
- Pappa. - Vi är inte riktigt klara.
Jag behöver hjälp.
Jag skulle skriva dagbok hela sommaren. Den ska lämnas in idag.
Första dan i skolan och du ligger redan efter?
- Jag är dödens. - Okej. Hur långt har du kommit?
"21:a juni. Jag hittade en pinne."
"22:a juni..." Det var allt.
- Var det allt? - Det var en jättefräck pinne.
Det är sant. Den såg ut som en orm.
Att få iväg alla på morgonen kan vara jättetufft,
speciellt första skoldagen.
Från att vi går upp tills vi lämnar av dem i skolan
- är det full fart hela tiden. - Jag går upp kl. 06.00.
- Jag går upp kl. 05.00. - Allvarligt talat. Jag går faktiskt upp sex.
Är det du? Jag trodde det var en tvättbjörn.
Tänk att min lille kille ska börja femte klass.
Han brukade hålla mitt finger med sin lilla hand
och se på mig med stora ögon.
Ja, de växer. Kom Manny, nu går vi.
Hur ser håret ut?
Vänta. Vad har du på dig? Det ser ut som en julgransmatta.
Det är en colombiansk poncho.
Mina klasskamrater ska veta att jag är stolt över mitt kulturarv.
Du är jättefin.
Tycker du? Ska jag köra honom eller tar han sin åsna?
Du är en sötnos Ja, det är du
Du är en sötnos
- Gör du det fortfarande barnsäkert? - Allting är spetsigt.
Varför är vår dotter klädd som Donna Summer?
Hon är inte Donna Summer. Hon är Diana Ross
från The RCA Years. Hur kan pappa inte se det?
- Jag trodde att du hade slutat med det. - Det har jag aldrig lovat.
Jag gillar väl att fotografera
och min nya favoritmodell är Lily.
Jag har precis tagit foton där hon är klädd som olika popartister.
Olivia Newton-John,
en tidig Madonna och Stevie Wonder.
Vissa dagar byter Lily om oftare än Cher.
Cher! Hur kunde jag glömma henne? Vad pinsamt.
Är det pinsamt?
- Ska du flytta? - Om fem år. Kan jag få lite hjälp?
Det var därför vi föreslog fiol.
Cello är populärare i universitetsorkestrar.
Vet du vad som inte är populärt?
- Vadå? - Tjejer i universitetsorkestrar.
- Jag bär ut den. - Ta på byxor.
Lägg av, det täcker mer än min baddräkt.
Påminn inte mig.
Din körlärare hämtar dig på skolan.
Kan han inte hämta mig nån annanstans? Kompisarna får inte tro
att jag dejtar en 40 år gammal körlärare.
- Haley har precis fått körkortstillstånd. - Vi har turats om att köra med henne.
En av de viktigaste reglerna
är att hålla avståndet till bilen framför
och det här avståndet är inte säkert.
Okej. In i luckan!
Navigationssystemet har flippat ur. Det tror att vi är i en park.
Herregud, det är en park! Kör inte på ungarna! Sikta på sjön!
Det får en att inse att livet är skört.
Det sista Manny behöver på sin första skoldag
- är att du utminerar hans självförtroende. - Underminerar.
Nu gör du det mot mig.
Det finns bara två ställen för folk att bära poncho.
- Niagarafallen och på en Flumeride. - Du tänker för mycket.
Jag brukar ha utmanande kläder och folk beundrar dem
för jag bär dem med självförtroende.
Det är säkert självförtroendet de beundrar.
Det är lite för mycket.
Slappna av och ha kul.
Jag är avslappnad och kul.
Minns du när vi skulle äta frukost till middag? Det var min idé.
Ända sen Lily kom hem har du varit spänd.
Du sätter bara barnlås på allt och läser föräldrahandböcker.
Sluta... Håll din dotter.
- Håll henne och slappna av. - Okej, raring. Kom.
Raring. Sprejade du hårsprej på den här?
Bara lite. Jag ska sätta på lite musik.
- Jag måste till jobbet. - Dansa.
- Jag har inte tid. - Dansa lite boogie.
Kom igen.
Bara dansa. Du älskar sången.
Det är en riktigt bra sång.
Vem gillar att dansa?
Lite boogie. Där ser du. Kul, va?
Jösses. Var det hennes huvud?
Nej, om det var hennes huvud, skulle hon...
Jo, det var huvudet.
Jag vet.
Jag har björnen Boo-Boo från frysen.
- Du har choklad i ansiktet. - Det var en paj.
- Åt du dig igenom det? - Jag gjorde en bedömning. Du var inte där.
- Tror du hon mår bra? - Hon grät inte mycket.
Det kanske är ett dåligt tecken. Vi borde se om hon kan skratta.
- Varför? - Då vet vi om hon mår bra.
- Var är vovven? - Vovven? Här.
Varsågod.
- Mu. - Det är en hund.
Jag vet. Det är det som är kul.
Det är inte så kul som du tror.
- Kan vi ringa din syster? - Nej, Cam.
Varför, så att hon kan döma och vara nedlåtande,
och säga att jag inte kan ta hand om barn?
Hon tillhör din familj.
Så klart att hon dömer.
- Hallå? - Hej.
Jag undrade bara nåt.
När dina barn var små, råkade du
- slå deras huvud i väggen? - Vi brukade ta timeout.
Nej, av en olyckshändelse. Vi råkade slå i Lilys huvud och...
Det var inte så hårt och hon verkar inte konstig, men...
- Jag är bara orolig. - Lugn. Sånt händer.
Luke slog alltid i huvudet och han mår bra.
Tack, det var skönt att höra.
Vi ska åka till doktorn med henne.
- Gloria? - Jag är här.
Jag lämnade precis Manny på skolan och insåg
att jag precis hade lämnat Manny på skolan.
Jösses. Jag hade hoppats på fler år
- innan hjärnan la av. - Jag säger
att vi har en dag för oss själva, den första på länge.
Vi borde utnyttja den. Åka till klubben, äta lunch och få massage.
- Jobbet då? - Det är jag som är chefen.
Folk är förvånade att jag jobbar överhuvudtaget sen vi gifte oss.
Jay är väldigt spontan.
Han överraskar alltid mig med presenter och roliga utflykter.
Jag var inte den bäste maken första gången,
men jag försöker vara bättre nu.
Tredje gången kanske jag har listat ut det.
Det kommer att kosta mig.
Vad läser du? En bok?
Jag har försökt läsa den ett tag.
Det finns en karta i början. Det gillar jag.
- Har du öppen visning idag? - Jag ändrade mitt schema.
Jag tänkte att du ville ha sällskap.
Första skoldagen kan vara tuff för hemmamammor.
Barnen är borta och huset är tomt.
De saknar roder.
Många killar skulle inte se det, men jag är inte som de.
Jag lyssnar med själen
och lyssnar man säger kvinnor vad de vill ha
genom att be om den motsatta grejen.
Häromdagen sa Claire: "Flytta bilen.
"Det finns inte plats i garaget för båda bilarna."
Hon menade att jag borde skaffa en sportbil.
Jag såg fram emot en lugn dag.
Jag tänkte läsa och kanske jogga.
Bra. Vi joggar tillsammans.
- Du behöver inte göra det. - Jag vet.
Lyssna.
Jag gillar att springa själv och jag springer fort.
- Vad säger du? - Jag vet inte
om du kan hålla mitt tempo.
- Du skämtar. - Nej.
Tror du verkligen inte det?
Du hänger inte ens med i den här konversationen.
Du glömmer att jag promenerar varje morgon
och har specialskor med stora sulor
som gjordes av en doktor.
Jag vet. Men jag springer. Varje dag.
Tror du att du kan springa så fort som jag?
Nej Phil, jag springer mycket snabbare än du.
På en sekund förändrades hela dagen. Dags att anta utmaningen.
Vi visste det båda.
Jag vill bara läsa.
Jag beställer samma som sist. Vad hette det?
Du vill bara höra mina rullande "r".
- Kom igen. - Reuben.
- Vad är det här? - Det ser ut som mitt gamla biltäcke.
Det är Mannys poncho. Vad gör den här?
Han kanske ville ta av den på vägen till skolan.
- Vad sa du till honom? - Inget. Jag drog några skämt.
Det räcker. Han ser upp till dig.
Han respekterar din åsikt.
Vi klarade oss ur situationen. Jag har varit med om det här förut.
En gång ville Mitchell ha en käck scarf i skolan.
Jag höll tyst. Han fick spö.
Min pappa tyckte att jag var översvallande som barn,
men det var bara nonsens
för jag dolde väldigt väl att jag var gay.
Jag var väldigt manlig. En riktig sportfåne.
Förstår du?
Vi kan krossa Mannys anda
och fördärva allt som gör honom till den han är.
Det är inte kul att se sitt barn bli retat.
Att de mobbar honom för att han är annorlunda.
Det krossar ens hjärta.
Läderlappen blir inte mobbad trots sin slängkappa.
En poncho är som en slängkappa.
Läderlappen blir inte mobbad för att han är ett muskelgeni.
Manny kommer inte ens upp i våningssängen.
Vi tar med ponchon till Manny.
Han måste känna vårt stöd.
Sen åker vi på massage.
Jag tar alltid två trappsteg åt gången.
- Vanliga sättet verkar knäppt. - Släpp det. Jag är snabbare.
Om vi bara kunde avgöra det en gång för alla. Men hur?
Vill du tävla? Jag sprang ett halvmaraton förra året.
Oj. Jag är halvrädd.
Vi måste göra det. Jag ska byta om.
Inte nu. Jag har en konferens, men kanske efter den?
- Toppen. I eftermiddag. - Toppen.
Två i taget. Nån måste fixa trappsteget.
Två i taget. Redan uppe, så...
Hej. Jag är dr Miura. Hon slog alltså i huvudet.
Det hände för några timmar sen i en dörrkarm.
I skolan fick man ett ägg
som man inte fick ha sönder.
Man skulle lära sig hur svårt det var att vara förälder.
Men i verkligheten är det så mycket svårare.
Det gjorde vi i min skola också. Det gick inte så bra.
Jag gick igenom ett dussin ägg.
- Han äter när han är nervös. - Nej, jag hade sönder tolv ägg.
- Förlåt, jag trodde... - Jag förstår.
- Det syns inget märke. - Hennes huvud var skyddat.
- Skyddat? Hade hon mössa? - Ja, en sorts mössa.
Peruk. En afroperuk för nyrika.
Det kan vara viktigt ur medicinsk synpunkt.
Tyckte du att det var viktigt att nämna "nyrika" ur medicinsk synpunkt?
- Jag ska slutföra undersökningen. - Ja, tack.
Mitchell och jag ska uppfostra Lily
- enligt hennes asiatiska kulturarv. - Fantastiskt.
Har hon kräkts efter det här?
Nej. Nej.
Vi har hängt upp asiatisk konst i hennes rum
och när hon kan äta fast föda finns det vietnamesiska pho-restauranger
runt hörnet. Uttalar jag det rätt? Ska det vara "pho"?
Det är en soppa.
Jag vet inte. Jag är från Denver. Vi har inte så mycket "pho" där.
Kan du visa hur hårt Lily slog sig?
Använd huvudet.
Det var bara som...
Får jag se igen?
Hon slog bara i huvudet.
- Hur mår du? - Bra.
Det gör Lily också.
Bebisar är gjorda för att överleva nyblivna föräldrar.
- Ni är jätteduktiga. - Tack.
Denver.
WALGROVE GRUNDSKOLA
Jag ser inga ponchor
vilket betyder att de inte har såna på sig
- eller så försvinner de som har dem. - Vi gör rätt.
Jag stöder Manny i allt.
Barn behöver få veta att vi tror på dem.
Det är det viktigaste.
Om du säger att de har vingar
- tror de att de kan flyga. - Verkligen?
En kompis som åkte till Woodstock trodde att hon kunde flyga.
Det gick inte så bra. Det är därför man inte kan öppna hotellfönster längre.
- Vad står på? Har nån dött? - Nej.
Varför tror du det?
I Colombia gick Manny på Pablo Escobar-skolan.
Om man fick gå ifrån var det för att identifiera ett lik.
Vi har din poncho här.
Du tyckte ju att den såg ut som en klänning.
- Det var bara ett skämt. - Bra, den är fortfarande i fickan.
- Vad har du här? - Min panflöjt.
Jag ska spela colombiansk folkmusik för mina kompisar.
Toppen.
Jag är så stolt över dig. Dina vänner kommer att älska det.
- Knäck flöjten. - Va?
Ponchon är fin. Men ponchon tillsammans med flöjten
och den fåniga dansen gör att min son kommer dö som oskuld.
Ja.
Får jag se på visselpipan?
Jösses. Hoppsan.
- Nu trampade du på den! - Va?
Vad är det med mig?
- Jag öppnar. - Tack. Vet du vad?
- Du borde kanske göra det. - Varför?
Jag vill inte stöta hennes huvud i dörren
eller råka knipa henne med bältet.
Sluta plåga dig själv för ett enda misstag.
Ska det bli som de där blonda slingorna igen?
Jag är ingen bra far.
Sluta. Vi är nybörjare.
Men det ligger naturligt för dig.
När du kommer in i rummet ler hon. Du kan byta blöja med en hand.
Jag är avundsjuk på dig.
Du kan så mycket som jag inte kan.
Du har barnsäkrat hela huset.
Du tog hand om adoptionshandlingarna.
Utan dig hade vi inte haft en baby att skada.
Bara några blanketter. Det var mycket pappersarbete.
Du anmälde henne till alla dagis.
Du ville vänta tills hon var äldre.
Det är därför vi är ett bra team.
Vi är bra på olika saker.
- Vem är fantastiska föräldrar? - Vi.
- Jag hör inte. - Vi.
- Glöm inte det. - Okej.
Låste vi in babyn i bilen?
- La du nycklarna i väskan? - Ja.
Jag sa åt dig att inte göra det!
- Flippa inte ut. - Det är lugnt, Lily.
A, B, C
Sjunger du för henne?
- Folk blir gripna för sånt här! - Det lugnar henne.
H, I, J, K, L, M, N, O
- Är alla fyra dörrarna låsta? - Har du telefon?
- Va? - Jag sa inte nåt.
Jag hörde inte. Jag lyssnar på musik.
Där är de. Hur var första dagen i fängelset?
- Bra. - Japp.
Vad gör ni?
Mamma och jag ska tävla till postlådan på Sequoia och tillbaka igen.
- Varför? - Jag vet inte.
Hon vet.
Kompis, så snart jag har vunnit över mamma
kan vi spela Mario Kart.
- Jag måste jobba på min dagbok. - Trist!
- Alex. Du? - Jag har en historieuppsats.
Vill du se historia skapas kan du titta här...
- Inte precis. - Okej.
- Redo? - Är du?
Jag var född redo. Jag kom ut ur livmodern...
- Kör. ...med guldvingar.
- Jag krossar rutan! - SOS. Det här är Trina.
Hjälp! Vi har låst in vår baby i bilen och folk dömer oss!
Jag lovar att jag ska krossa den!
Krossa inte rutan! Då får hon glas på sig.
Be din fru att ta det lugnt. Allt ordnar sig.
- Det är en man. - Verkligen?
Lugn, Lily! Pappa kommer!
Vi skickade ut signalen. Dörrarna borde gå att öppna nu.
- Kolla dörren. - Den är inte öppen!
- Okej. - Fantastiskt.
- Hur gick det till? - Jag vet inte.
- Det gick bra. Tack. - Kom det från rymden?
Jag springer åtta kilometer om dagen. Min vilopuls är 48.
Jag förlorar inte ett tre kilometer långt lopp mot Phil.
Jag sparar energi när jag ligger bakom dig.
- Känner du dig överlägsen? - Ja.
- Jag älskar det. - Men efter att ha sett den tröjan
insåg jag nåt.
Första skoldagen är tuff för alla mina barn.
Speciellt barnet jag gifte mig med.
Motorn är igång! Kvävs inte av mina avgaser!
Där sätter han fart.
Otroligt. Pappa vinner! Tror du på mirakel?
- USA, U-S... Åh, nej. - Jösses!
- Var det en person? - Jag mår bra!
- Pappa? - Jag mår bra.
- Mår du bra? - Ja.
Du blir bättre, raring.
Förlorade jag loppet för att han skulle känna sig bättre? Kanske.
Han verkade behöva vinna idag.
Vi gör underliga saker för dem som vi älskar.
Vi ljuger för dem och för deras skull.
Det finns hinder på vägen,
men vi vill alltid deras bästa.
Därför är det ett sånt tufft jobb.
Bästa jobbet i hela världen.
- Nej, nej. - Håll ögonen på vägen!
- Precis där. - Herregud!
- Okej, okej. - Okej.
Sånt händer. Håll dig lugn.
Stanna. Jag tar fram tillståndet.
Jag gillar inte poliser.
- Stanna. - Jag gillar inte poliser.
- Här är en lucka. - Jag kan inte.
- Kan inte. - Du måste.
- Phil! - Jag har fått böter förut.
Parkeringsböter som jag aldrig betalade.
- Fortsätt. - Pappa håller med mig. #
- Jag kan öka farten. - Sväng snabbt åt höger.
Det är ingen film. Stanna!
Översättning: Annika Vasiliadou, DDS
SWEDISH