Hei, Jay!
-Velkommen. -Nyttårsfeiring hos Jay.
Faren min skulle komme,
og ting så bedre ut etter en dårlig morgen.
Jøss!
Se så høyt den går.
Jeg skal prøve å spytte på en fugl.
Kom han nettopp av?
Vet du hva, kjære, jeg får kalde føtter.
Kanskje vi skulle...
Hvis du er redd, bør vi bare dra.
Jeg er skuffet, for det så kjempegøy ut for meg.
Forsettet mitt om å leve mer farlig fikk en vanskelig start.
Forsyn dere av julegaven min.
Ingenting kan måle seg med en fryst margarita i et badekar.
Vi forteller naturen at vi kan gjøre alt som hun kan.
Jeg tar en med meg.
Alex og jeg er her bare for å stjele gamle klær fra garderoben deres.
Ja, vi skal til en festival for 90-tallsmusikk som heter Shizzle Fest.
Gjør dere klare til å grise til.
Om seks til åtte timer.
Jeg sto for takkefest-middagen i fjor, og det gikk ikke så bra.
Cam sprengte opp kalkunen og fikk geiten til å drepe seg selv.
Uansett, i dag er comeback-middagen min, og jeg skal gjøre det enkelt,
og steke en gris. Du bare graver et hull, dekker bunnen med kull,
så et lag med bananblader, senker grisen nedi,
dekker den med grovt lerret og aluminiumsfolie, og pang!
Seks timer senere graver du det opp, legger det på en tallerken, og pang!
Middagen er servert.
Dere.
Bare fordi dere tilbragte julen i Missouri,
betyr ikke at vi glemte dere.
-Åpne gavene deres. -Jøss. Greit, jeg begynner.
Skal vi se.
Å, det er et gavekort for E-Hovmester.
Det er en portner-tjeneste, jeg bruker den til ærend.
Billetter og sånt.
Jeg elsker det. Som å være i en hotellseng uten å trenge
hansker for å bruke fjernkontrollen.
Jeg åpner den neste.
Det er et forkle med bjeller.
Og det står "Cam å få det."
Så det er ikke en feil?
Vi betalte mer for å få den spesiallaget.
Det kom til meg i en drøm.
Ta den på.
Vi tar et bilde av dere med gavene.
Jay og Marie, vær med dere også.
Kom igjen, kjære.
Jøss.
Jeg sa at Stella prøver å drepe meg.
Det var skremmende.
Det skjedde ikke noe. Jeg vet hvor du vil med dette.
Dette er grunnen til at jeg har plaget deg om testamentet ditt.
Nei, Mitch. Ikke slipp den forferdelige tingen ut i universet.
Har du ennå ikke gjort det?
De har ikke oppdatert papirene sine siden Joe ble født.
Og Gud forby at noe ille skulle skje med dem.
Vi vet ikke hvem de vil skal ta seg av Joe.
Kan du slutte å skremme henne?
Jeg bruker mer penger på øyevipper enn dere gjør på helse.
Flott. Vi gjør det i dag.
Så flott å starte det nye året
med å forberede seg på det verste.
Mens vi snakker om levende fedre, der er min.
Så godt å se deg. Hvordan var turen?
Fantastisk. Radioen min ble ødelagt rundt Tallahassee,
men finnes det bedre underholdning enn USAs reklameplakater?
Syfilis er visst på vei tilbake.
Dessuten hadde han meg til å holde seg med selskap.
Loraine?
Loraine var barnevakten min da jeg vokste opp. Og min første forelskelse.
Og stjernen i min første...
Spesielle drøm.
Ja, Loraine pleide å gjøre Phil livredd.
Det virket som om han hadde lyst på ris.
Nei, det hadde jeg ikke.
Hvor lenge har dette foregått?
Vi møtte hverandre igjen tidligere i år som jurymedlemmer.
Jeg var helt alene i en trippelmord-sak.
Man kan bare føle det når noen er uskyldig, ikke sant?
Men Loraine sa hun skulle spise lunch med meg hvis jeg endret stemmen min,
og her er vi.
-Phil. Drømte du noen gang at... -Nei.
Forrige gang jeg så deg, kom du opp hit.
Greit, Claire tar dere den veien til bakhagen.
Jeg går gjennom huset så vi endelig kan finne ut hva som er raskest.
Greit. Bare noen få enkle spørsmål, så er testamentet deres klart.
Hva er dette?
Vi trenger ikke å øremerke penger til Mannys utdanning, jeg har
allerede ordnet det.
Da Manny ble født ville jeg ikke være avhengig av noen,
så jeg begynte å spare penger fra lønningen min.
Til slutt hadde jeg nok penger til Mannys utdanning,
så hvis noe skulle skje, går det bra for ham.
Det er utrolig.
Hvorfor har jeg ikke sett det i kontoutskriften?
Hvorfor skulle jeg legge penger jeg kan trenge
til å rømme midt på natten, i banken?
Jeg la dem i forsvinne-vesken min.
Det er vanskelig å ikke ta det personlig, men hvor er denne vesken?
Den er i...
-I... -Har du glemt det?
Nei, jeg laget en sang så jeg alltid skulle huske det.
Forsvinne-vesken min Forsvinne-vesken min
Jeg gjemte deg veldig trygt i
Jeg vet ikke.
Et øyeblikk.
-Cam, hva er det vi... -Bare vær naturlig.
Vær naturlig? Du bjellet nettopp over hagen som en svær tamburin.
Altså, ilden gikk visst ut,
og jeg la ikke merke til det, og nå er grisen så kald som
familien din når de får vite at jeg ødela enda en middag.
Greit, dette er ille.
Faren min liker ikke grisespøker.
Vi kan finne en erstatnings-gris.
Tror du portner-greien kan hjelpe?
Men jeg fikk den jo nettopp, og på kortet står det "til Mitch-ting."
Mitchel, ett av forsettene mine var å gråte mindre
utenfor huset. Vær så snill, hjelp meg å takle denne dagen.
Du vet at de bare ga meg seks timer, sant?
-Jeg vet det. Takk. -Greit.
Takk for at du ringer E-Hovmester.
Hvordan kan jeg gjøre dagen din mer effektiv?
Dette er en rar forespørsel.
Husk at erotiske tjenester koster dobbelt så mye som vanlige.
Nei, du må levere oss en hel, stekt gris i hemmelighet.
Med glede. Forespørsler som dette minner meg på hvorfor jeg E-Portner.
Jeg kjente den stemmen. Det var Keifth.
Da jeg flyttet hit, var jeg først bare et ungt frø fra Missouri.
Jeg kjøpte billett til sirkuset en dag,
og der, midt i alt oppstyret,
i en utsøkt presset smoking, var sirkusdirektør Keifth.
Jeg begynte å henge ut i sirkusbarer til vi møtte hverandre.
Vi ble umiddelbart tiltrukket av hverandre. Han var eldre, alltid
midtpunktet i rommet, noe som ga mening
siden rommet er et permanent telt.
Vi var sammen i seks måneder.
Han forandret meg til den sofistikerte mannen vi alle kjenner i dag.
Og så forsvant han plutselig.
Ikke noe farvel. Ikke noe brev.
Bare noen peanøtt-skall på gulvet som må ha
falt ut fra de flotte svarte støvlene hans.
Jeg fant en restaurant i Little Polynesia
som har en helstekt gris til overs.
-Beklager forsinkelsen. -Det tok halvannet minutt.
Jeg skammer meg dypt.
Jeg skal levere svineforsendelsen innen en time.
Flott. Da ses vi.
-Hva er galt med deg? -Greit.
Sirkuskjæresten min som forlot meg midt på natten. Det var ham.
Og nå kommer han hit.
Det er ikke sånn man ringer inn det nye året.
Pengene må være her et sted.
Alle tingene fra da vi flyttet inn sammen er her.
Hvorfor har vi en eske med dukkehoder?
Så du tror det er en tilfeldighet
at vi aldri har hatt onde ånder her i huset?
Hva med spørsmålene om testamentet? Hvis noe skulle skje med oss,
hvem skal ta seg av Joe?
-Nei, Jay. Ikke si det. -Hør her.
Hvis noen andre enn oss
må ta seg av Joe, stemmer jeg på Mitch og Cam.
Fin balanse. Mitch er ansvarlig,
han er kultivert. Og Cam er mer eller mindre en mamma som spiller fotball.
Dessuten er Joe og Lily på samme alder.
Ja, men er hun ikke litt...
Direkte? Du tar ikke feil. Hun snakket i fem minutter om nesen min i fjor.
Jeg mener, den er litt stor.
Men å si at den har en egen postadresse, det var for mye for meg.
-Hva er dette? -Nei, det er...
"Hvis jeg forsvinner eller blir funnet død, var det ektemannen min."
Hva pokker er dette?
Ro deg ned.
Det var da vi hadde vår første krangel.
Jeg visste selvfølgelig at du ikke kom til å drepe meg,
jeg skulle bare rømme og sette politiet på deg.
Det er så rart at vi ikke har sett Phil siden vi kom.
Han var alltid en vandrer. Det er en forbannelse ved å være et geni.
Å ja.
-Phil. -Trinidad og Tobago.
-Hvorfor unngår du Frank? -Hva?
Jeg...
Greit, det er noe du ikke vet om.
Hun var din barnevakt og du var forelsket i henne.
Hva har du tenkt å gjøre? Bare unngå dem?
Jeg trenger litt tid til å bli vant til dette.
Jeg mener... Var han forelsket i henne også mens mamma var der?
Det er én ting for en 13-åring å posisjonere barnevakten sin
foran et åpent kjøleskap så han kan nyte det opplyste omrisset
av den vakre kroppen hennes, og av silkeblusen han stjal
fra moren til Randal, men hva om han gjorde det samme?
Vi hopper over det at du stjal trofé-klær fra moren til Randal, men
kanskje du skulle snakke med faren din.
Du vet at vi ikke snakker i familien vår, vi vitser.
Vet du hvordan faren min fortalte meg at bestemor døde?
Med en "hvem banker"-vits.
Det er fjorårets Phil som snakker.
For å leve mer farlig
kan du ta en emosjonell risiko og prøve å ha en ærlig
samtale med faren din.
Og,
selv om jeg kanskje ikke har på meg blusen til Randal sin mor,
tenkte jeg du kanskje ville like...
Og han er borte.
Hvordan sier jeg det feil? Han heter Keith.
-Nei. -Kieff?
Det kunne ikke vært enklere.
K-E-I-F-T-H. Keifth.
Et bemerkelsesverdig navn for en bemerkelsesverdig mann.
Er ikke sirkusdirektør mer eller mindre en seremoniell stilling?
Jeg skulle gjerne levd i din fantasiverden der
sirkuser driver seg selv.
Ring og avlys det.
Hvem skal redde middagen din?
Dessuten vet vi ikke engang at portneren faktisk er Keifth.
Tror du jeg har glemt den fløyelsmyke
bjørnestemmen som forlot meg midt på natten?
Hvis han kommer hit, får jeg panikk. Jeg vil ikke at Lily skal se det.
Hun er her ikke. Hun har allerede dratt til en venn for natten.
-Uten å si hadet? -Da slo det meg.
Det kunne være terapeutisk for Cam å se denne sirkusmannen
med et absurd navn, som forlot ham.
For den hendelsen
kan være selve roten til at han tar det så tungt å bli etterlatt.
Som ikke er u-utfordrende.
-Hvor skal du? -På badet.
Vel, ha et godt liv.
Hva med Phil og Claire til å ta seg av Joe?
Jeg vet ikke. Er ikke Phil litt teit?
Hva snakker du om? Phil er en
flott far.
Han er snill. Han er morsom. Til og med Lily liker ham.
Men er han for likandes? Hvor er tyngden?
Han er full av energi. Han er følsom.
Og han blir aldri gretten.
Flott. Hvorfor gir du ikke Joe til super-pappa med en gang?
Herregud. Er du sjalu?
Fordi Phil kanskje er en bedre far enn deg?
Jeg vet at det er teit.
For ikke å nevne at Joe får Claire også.
Hun er en fantastisk mor.
Driver et firma. Pokkers til rollemodell.
Han kunne ikke fått bedre mor enn henne.
Claire har allerede oppdratt ungene sine.
Jeg tror det er på tide for dem å dra.
Der. Det var der forsvinne-vesken min hang.
Du har hundre tapte anrop fra Gloria.
Du må komme tilbake med én gang.
Går alt bra?
Hva?
Det må være et busstopp i nærheten.
Bare oppfør deg normalt, som om vi ikke bærer på 40.000 dollar.
Hvis du hvisker deler av setningen
-vekker det bare oppmerksomhet. -Gjør det?
Mer enn at du er dekket i svette? For du ser ut som en badstuevegg.
Hvordan slutter jeg å svette?
Ikke gråt.
Å gråte er verre enn å svette.
Nå gråter jeg også.
Kanskje vi kan smile oss ut av dette.
-Phil? -Ja?
Kom fort. Faren din besvimte i bilen.
Herregud.
Pappa, går det bra?
Ja, Claire bare sprutet på meg med hageslangen ved et uhell.
Gjorde hun?
-Claire? -Unnskyld, den er fastlåst.
Som far-og-sønn-forhold så ofte er.
Det ser flott ut her.
Ja, Lorraine spritet det opp med gardiner.
Sikkerhetsgjerde rundt do.
Det var en livredder. Hun bråbremset på I-90 en gang,
og jeg kom rullende ut derfra som en kinesisk akrobat.
Vel, Loraine ser godt ut.
Phil, du virker litt utafor i dag.
Det med meg og Loraine plager deg vel ikke?
Neida.
Flott. Det er så rart.
Hun introduserte seg selv for meg igjen,
og jeg husket ikke engang at hun var barnevakten vår.
-Gjorde du ikke? -Nei.
Så ba hun meg ut, og du vet, jeg får ikke så mange tilbud.
Så jeg tenkte, hvorfor ikke?
Det var det jeg trodde.
Jeg er bare glad du koser deg.
Vel, jeg må gå og fylle denne med litt av den dyre whiskyen til Jay.
Jeg tror døren er
-låst. -Nei, den virker.
Frank, jeg er veldig lei meg for det med hageslangen.
Ikke noe problem.
Skjorten trengte å vaskes uansett.
Jeg har ikke vasket den siden vi stoppet for å ta bilder av Smoky Top.
Det lengste, kontinuerlig brennende dekk-bålet i Utah.
Som du vel har hørt, hadde jeg ingen grunn til å være bekymret.
Han la ikke engang merke til at hun var barnevakten min.
Og det er ikke noe alvorlig.
Jeg kjente en ringeske i lommen hans.
Hva? Aldri.
Jo, det finnes bare én ting som har den formen.
Nei, det finnes en million ting.
Rubiks kube. Syskrin.
Dekkformet nøkkelring fra Smoky Top.
Jeg kommer ikke på noe som ikke har den formen.
Vi antar et øyeblikk at jeg hadde rett, og at det var en ringeske.
Kanskje du bør utforske hvorfor det at faren din
gifter seg på nytt gjør deg opprørt.
Kanskje du bør utforske hvorfor du finner så mye glede
i å ødelegge folk.
I tidligere generasjoner anklaget de sånne for å være hekser,
og kastet vann på dem for å se om de skrek.
Flott.
Heks.
Mr. Pritchett, antar jeg?
Hei. Takk så mye for at du kom.
Hva var det du het igjen?
Keifth Banks. Til din...
Unnskyld at jeg avbryter. Jeg visste ikke du var med en arbeider.
Kan det virkelig være?
Cameron Tucker.
Ja. Unnskyld, hvem er du?
-Keifth. -Kieff?
-Jeg tror ikke jeg... -Cam.
Sa du ikke at du en gang var med en som het Keifth?
Å jo. Keifth.
Hva var det du gjorde igjen? Jeg husker
at du hadde hvite hansker og gestikulerte mye.
-Mime i undergrunnen? -Jeg ledet et sirkus.
Ja, nå husker jeg det. Hvordan går det?
-Du driver med griseleveranser nå? -Jeg er en portner.
Sirkusbransjen har blitt ganske vanskelig.
Folk i dag har ikke tålmodighet til det elegante
fra hine dager.
Menn som legger hodene sine inn i løvens munn.
Stakkars små folk som blir skutt fra kanoner.
Jeg kan ikke fatte at dere møtes igjen slik.
Dere to må ha så mye å snakke om
-eller jobbe med. -Keith vil sikkert heller
gjøre leveransen og forsvinne.
-Begynn der. -Til saken.
Byttet vil være vanskelig.
Heldigvis har jeg litt erfaring
med villedning. Bare be publikum
om å holde øye med ringen.
De vil ikke se at akrobaten lider seg gjennom de mer
livaktige stadiene av matforgiftning.
Det skjedde. Jeg var der.
Først skal jeg slippe ut en levende påfugl,
orientens eksotiske skjønnhet, inn i hagen.
-Magisk. -Så
trenger jeg noe til å lokke ham inn med,
vekke familiens oppmerksomhet.
Du har ikke noen andalusiske hasselnøtter?
-Nei. -Da får det gå med ostekjeks.
Alle vil selvfølgelig bli oppslukt, og mens de er
distrahert, bytter jeg ut grisene.
Middagen blir reddet, og forestillingen fortsetter.
Bare la meg ta en titt inn i bakhagen.
Farvel.
Joe, hva har to hoder,
fire bein, og kan fly?
-Jeg vet ikke. -Oss.
-Dette er farlig.
Det er sånn vi vet at vi lever.
Akkurat som jeg sa i brudetalen min.
Den bruden din er fryktløs.
Ja.
Det morsomme er at vi var i en fornøyelsespark i dag,
og hun var for redd til å ta en av attraksjonene.
Eller,
så lot hun som om hun var, så jeg ikke trengte å innrømme hvor redd jeg var.
Jeg tror ikke at hun er den eneste som prøver å beskytte følelsene mine idag.
Nå skravler du i hytt og vær, sønn.
Da du klemte Claire tidligere, kjente hun en ringeske i lommen din.
Hva? Det var ikke en ringeske, det var...
Hvor er jeg? Jeg er så gammel og forvirret.
Jeg kan ikke si at å se deg med Lorraine ikke var litt rart for meg.
Det var en sprø idé.
Det er ikke det jeg prøver å si.
Grisen må vel snart være ferdig?
Pappa, vær så snill.
Sønn, kan vi la være å gjøre dette?
Greit.
-Bank, bank. -Det var bedre.
-Hvem er det? -Sønnen din.
Sønnen din hvem?
Sønnen din som ville hate om du kastet bort
en sjanse til lykke for å beskytte følelsene hans.
Her. Alt er her. Bare ta det fra meg.
Jeg har aldri vært så stresset, og jeg var
to uker under jorden i et eksperiment.
Greit.
Nå kan vi vel bli ferdige med dette.
Mitch, kom hit. Hjelp oss å bli ferdig.
Greit, vi må rase gjennom disse papirene.
Dere tenker for hardt på det.
Alle vet hva de egentlig vil ha i hjertene sine,
de bare liker ikke å ta avgjørelsene.
Hvem får ansvaret for testamentet? Kjør.
-Du. -Greit.
Vil dere gi noe til veldedighet?
Ja. 10% til
det som er sexy når vi dør.
Foreldreløse eller noe.
Greit. Og hva med Stella?
-Like mye som Manny. -Nei, han spør om
hvem som skal ta vare på henne,
ikke hvor mye penger du skal etterlate til en morder.
Det er ingen beviser.
Dette virker som et sidespor, så vi får komme tilbake til det.
Hvem vil dere ha som Joe sin verge?
Nei, ikke tenk. Bare svar.
Hvis noe skjer med dere begge, hvem vil dere at skal ta seg av Joe?
Meg, selvfølgelig.
Hei, Manny. Du er for ung.
Dessuten skal du snart starte ditt eget liv.
Ja, du burde være ute og plante frøene dine,
eller bare plante. Det er noe du liker.
Jeg skjønner ikke problemet.
Jeg ville leid en barnepasser. Solgt huset.
Kjøpt en leilighet.
Kanskje et loft i et hipt kunstnerdistrikt.
Ja, det vil ta litt mer tid å bli ferdig på universitetet,
men er ikke det de beste årene av livet?
Det viktigste er at han er broren min.
Jeg lar ikke noen andre ta seg av ham.
Manny.
Du er så snill.
Er jeg den eneste som er urolig over hvor mye han har tenkt gjennom dette?
-Herregud, se der. -Hva?
Trolldom. Naturens kaleidoskop.
Hvorfor går det en blå kalkun inn i huset?
Det er en påfugl.
Den gnager seg gjennom ostekjeksene.
Vi glemte å legge eplet i munnen til den nye grisen.
Vi bare stikker.
Det er vel svaret ditt på alt, er det ikke?
Den fortjente jeg.
Jeg var dum som trodde du ikke skulle nevne
-måten jeg dro på. -Du knuste hjertet mitt.
Det var ikke meningen å såre deg.
Jeg måtte beskytte meg selv. Da vi møttes,
var du bare rent råmateriale.
En Missouri-aksent.
Så uskyldig, uten forskjell på skjorteoppslagene og ermene dine.
Straks du kom ut fra din landlige kokong,
visste jeg at du snart ville
innse at du kunne sikte høyere,
og fortsette uten meg.
Men du sa ikke engang farvel.
I alle disse årene trodde jeg det var min feil.
Neida.
Jeg var en feiging.
Jeg bare rømte.
Til et annet sirkus.
Man kan vel si at
den eneste ringen du aldri mestret, var livets ring.
Det var ganske slemt, men greit nok.
Og se på det flotte hjemmet ditt.
Du blomstret til suksess, som jeg alltid visste du ville.
Akkurat.
Jeg hadde veldig gode dager med deg, Cameron.
Husker du den uken mellom Lansing og Cala Missouri?
Kunne jeg glemme det? Regnet
som dryppet på teltduken.
Jeg som snek meg inn i vognen din etter kveldstid.
Jeg tror det var første gang du så meg
uten topphatten min.
Greit. Da var såret helt.
Vennlig farvel.
-Farvel, Cameron. -Farvel, Keifth.
Hei, kjære.
Det er søtt at han er så redd.
Ja, men han gjør det.
Der er en Dunphy som ikke er redd for å leve farlig.
Claire.
De har åpent i to timer til.
Alt kommer til å gå bra.
-2017. -Det kommer til å bli et flott år.
Phil?
Cam, dette er så deilig.
Etter takkefesten er jeg bare glad for at ikke noe gikk galt.
Jeg elsker krydderet. Hvorfor har det en nøttet smak?
Kanskje det er nøtter, kjære.
Nei, han har ikke nøtter i den. Han vet jeg er allergisk.
Unnskyld meg.
-Hei. -Hei, hvordan gikk det?
Kjempebra. Phil besvimte.
-Claire. -De ville fått vite det likevel.
Jeg betalte ikke 15 dollar for dette bildet for ikke å vise det
til alle.
Bare spytt inn i denne servietten.
EpiPennen er på vei.
Bare behold kortet.
Er ikke det utrolig?
Oversatt av: Aleksander Soleim