Er du våken?
Jeg sov i seks minutter for to timer siden.
Jeg må ta en sovetablett,
så du må gjemme bilnøklene,
laptopen og Reba McEntire-parykken.
Det har vært noen sprø dager.
I går fant jeg ut at jeg ikke fikk trenerjobben
jeg ville ha.
Jeg ble knust.
Og noen øyeblikk før det fikk vi telefon fra det gamle adopsjonsbyrået,
som ga oss muligheten til å adoptere en liten gutt.
Så én dør lukkes...
Og et vindu åpnes. Men svarer du?
Man svarer ikke på vinduer.
Så morsomt. Cam gjorde en liten feil.
Jeg lager lister hele tiden med fordeler og ulemper.
Lukten av en baby er på begge.
Greit. Fordeler? Kom med dem.
En baby å være glad i. Lyden av fnising.
En større familie, en ekstra stemme om kontakten skal dras ut når vi blir gamle.
Jeg er redd Lily klør i avtrekkerfingeren.
Ja, og enda et barn hadde hjulpet med å skjønne
hvor mye av Lilys personlighet er vår feil, og hva som er hennes.
Fint med rettferdiggjørelse.
Andre fordeler. Julen.
Dyppe små tær i havet for første gang.
Måten en smårolling løper mot døra i pysjen og sier "pappa!"
Du må si noen ulemper. Jeg har nærmest eggløsning.
Greit. Ingen søvn, bilseter, bleier,
hoste og forkjølelser, alle legetimene,
-plastleker overalt. -Overalt.
Huset vårt er for lite alt. Vi har ikke nok soverom.
Herregud. Klokken tikker. Vi har en halv dag til å svare.
Vet du hva? Ikke tenk. Jeg teller til tre.
Si ja eller nei.
Én, to, tre...
-Jeg vet ikke. -Jeg kan ikke bestemme meg!
Hvorfor står det en svart SUV med sjåfør ute?
Firmaet mitt sendte den.
Jeg skal stå i Helo Dynamics-boden på jobbmessen på Caltech.
Sett på maken. Blir kjørt rundt i en diger SUV.
Når jeg ser for meg at du kjører, gråter du i en Prius.
Jeg gråter mindre når jeg blir kjørt.
Og det antrekket er stilig.
Jeg vender jo triumferende tilbake.
Jeg tilbrakte fire år i joggeklær der,
med fett hår, og jeg brydde meg kun om karakterer.
Jeg ble bare lagt merke til
da jeg dro ut øyenbrynene mine i eksamenstiden.
Nå har jeg en stor jobb, en fin leilighet,
sko som koster mer enn min første laptop.
Det er som en rom-com. Du dro som nerd og kommer tilbake som sexy nerd.
Apropos sexy folk. Kanskje jeg skal rekruttere for NERP.
Av juridiske grunner trenger vi en vitenskapsperson til å støtte produkter.
Siden vi ikke gikk på college,
selger vi masse produkter som skal inn i deg.
Nei, det funker ikke sånn.
A: Man må være invitert, og B: Ingen forskere med selvrespekt
støtter tullet firmaet ditt selger.
Unnskyld meg, men kopper-tannkremen vår
er på FDAs topp ti-liste over ting man må følge med på.
Så...
Phil. Kan du komme hit?
Jeg har laget en liten presentasjon
til Skype-intervjuet mitt, og jeg vil ha tilbakemelding.
Gjerne.
Du har vært en støttespiller for meg på trylleforestillingene mine
og SCARB-middagene mine, så jeg er gjerne din. Kom igjen.
Jeg må stoppe deg der.
Jeg har ikke jobbet på noen måneder, og jeg har blitt litt rastløs.
For å få utløp for nervene har jeg vasket og ryddet.
-Kanskje litt som besatt. -Leger ble konsultert.
Én. En psykolog, så ikke en ekte lege engang.
Men medisin ble raskt avvist.
Vi ville ikke ha seksuelle bivirkninger.
Jeg skal bruke nervene mine på en karriere.
Jeg har intervju til drømmejobben min.
Direktør for favoritt- organiseringsbutikken min, Organize 'Em.
-Jeg er så spent at jeg kan få organasme. -Du er bedre enn det.
Under hele samtalen skal jeg henvise
til organisasjonssystemet
jeg laget med Organize 'Em-produkter.
-Smart. -Ja. Se her.
Ms. Beckman, for et interessant poeng. Jeg burde skrive det ned.
Hva er det?
Herregud. Hva...
Jeg glemte å si det.
Faren din kom for å hjelpe meg. Jeg må fikse det trinnet.
Det er splintret. Jeg falt og landet på hodet i morges.
Ja, men samtalen min.
Vi må ordne dette før noen blir skadet.
Noen har blitt det.
Hva om det var Haley med barna, eller Dylan?
Eller meg. Jeg kastet opp.
Jøss. Gloria var her i går med hæler. Det kunne blitt stygt.
Jeg er søvnig.
Du må flytte deg. Noen kommer til å snuble over deg.
Vi kan ikke gjøre dette nå. Jeg har et intervju klokken 13.23.
Det var spesifikt.
Ikke for Audrey Beckman.
Hele livet hennes er planlagt helt ned til sekundet.
Hun er en gud for folk med tvangslidelser.
Hvorfor tror du jeg har det klistremerket
der det står: "Rydd som Beckman"?
Kan jeg komme ned nå?
Om jeg ikke har barnas flasker når de våkner, er de slemme.
De er ikke trass-toåringer engang.
Når blir de det?
Tiden er nesten inne.
Bare ikke lag lyd og ikke gå inn på kontoret.
Jeg har alt i orden.
Jeg løper opp og bytter skjorte.
-Greit, men vær forsiktig. -Jeg vet hva jeg gjør.
Jeg klarer dette.
Jøss! Herregud!
Beinet mitt sitter fast! Noen må gjøre noe.
Jeg er flink til å få av ringer. Skal jeg bruke smør på lårene dine?
Dylan, noen ganger liker jeg å tenke gjennom ting
i hodet først, om det hjelper.
Vi må snakke med deg om noe.
Dette er veldig stort, og du må stålsette deg.
Adopsjonsbyrået ringte...
Jeg vil ikke tilbake.
Vet dere hva som skjer med veike, kravstore barn i Da Nang?
Nei da.
De har en liten gutt.
Jeg synes dere skal gjøre det.
Helt uten videre?
Om det hindrer dere å stikke innom overnattingsfestene mine.
Dere er altfor fokusert på meg.
Og det hadde vært gøy å ha en lillebror.
-Men... -Men hva da?
Er dere ikke litt gamle til å ha en baby?
Jeg er på vei inn i den spennende delen av tenårene.
Jeg vil ikke måtte ta over for dere.
Vi er ikke så gamle.
-Dere er 50. -Herregud!
Nei. Pappa er 44, og jeg er 48.
Dere vet vel at når babyen går siste året på videregående,
så er dere pensjonister?
-Vi er ikke pensjon... Sekstiseks. -Cam...
Jeg kommer til å være 66.
Og jeg er 61.
-Sekstito. -Ikke før i juni!
Det går ikke. Beinet sitter bom fast.
Kanskje på tide å se på min idé igjen.
Jeg vil ikke kappe av meg beinet.
Tenk på hvor fort du kan løpe med robotbein.
Luke, moren din skal ikke ha robotbein.
Hun hadde trengt to, ellers hadde hun løpt i ring.
-La oss se under trappen. -Ja, og skynd dere.
Hva er galt med dette huset?
Hvordan kan to trinn være ødelagt?
Herregud, luftfuktigheten. Håret mitt blir bustete.
Det er derfor jeg aldri viser bilder fra Vietnam.
Jeg hadde helt glemt luftfukteren til soppstammen min.
Den trengte mørke og fuktighet. Treet må ha råtnet.
Du sitter godt fast.
Du sier ikke det.
Hvorfor kan du ikke kjøpe sopp i butikken som normale folk?
Butikk-sopp?
Du skjønner ikke generasjonen min, boomer. Kanskje du skjønner nå.
Åpne.
-Ligg unna... -Åpne.
Det er pokker så godt.
Hvorfor sier jeg alltid nei først? Har Gloria rett?
Burde jeg prøve slim-fit-jeans?
Hva skjer der nede?
Foten din sitter fast mellom to kobberrør.
Vi må kappe. Det kan ta en stund.
Jeg har ikke en stund.
Utrolig. Jeg går glipp av intervjuet.
Og dette var drømmejobben min.
Jeg skulle få organisere hele verden,
og nå kommer alt til å forbli rotete.
Kan du ikke bare avtale ny tid?
Nei. Phil, da ser jeg ut som et rotehode.
Det er et organiseringsselskap, ikke eiendomsmeglingens slepphendte verden
der alt er:
"Sees mellom 12.00 og 15.00, og jeg tar med kjeks."
Unnskyld. Jeg angriper.
Det er greit. Løven mister ikke søvn på grunn av sauens meninger.
Bare ha samtalen der.
Hvor latterlig hadde jeg sett ut på telefonen i trappen?
Og jeg trenger hyllene mine.
Jeg hadde ordnet en hel greie med produktene.
Du trenger ikke gimmicker.
Du var direktør for Pritchett's Closets.
Vet du hvor mange som kan si det?
Du og jeg.
Og Margaret, hvert femte år når jeg var i narkose for en koloskopi.
Greit. Gi meg mobilen. Jeg kan mislykkes herfra.
Hun mistet selvtilliten. Hun trenger hyllene.
Vet du hva? Om hun ikke kommer seg til kontoret,
kan vi få kontoret til henne.
Du stirrer. Jeg har bustete hår, ikke sant?
Jeg må innrømme at å komme på skolen,
med alle som så på meg, beundringen...
Det føltes godt. Det føltes riktig.
Som om jeg hadde fortjent alt jeg fikk.
Du suger!
Nei, du!
-Hæ? -Helo Dynamics er onde.
Unnskyld meg? Vi hjelper folk.
Ja, fascister, diktatorer og oligarker.
Hva snakker du om? Vi lager ansiktsskannere
som finner disponering for genetiske sykdommer.
Som undertrykkende regjeringer bruker for å finne politiske dissidenter.
Det brukes også i videochatter
for å gjøre deg selv til en enhjørning. Si én ting som er gøyere.
Kan du ikke bare gå herfra med de fine skoene dine, din sviker?
Hvorfor kjefter en med sokker og sandaler om de flotte skoene dine?
-Sviker! -Jeg vet ikke.
Og hva gjør du her?
Jeg rekrutterer for NERP. Jeg sa jo jeg trenger en vitenskapsperson.
Du kan ikke bare sprade inn hit. Du må godkjennes.
Du bryr deg visst ikke om utseendet. Du må være smart.
Vil du jobbe et sted med masse sexy jenter?
Kutt ut! Kunne du gjort den fæle situasjonen verre?
Ikke pokker, Helo! På tide å dra.
-Jeg gjorde ikke det. -Ikke pokker, Helo! På tide å dra.
Jeg har aldri sett nerder samle seg sånn før.
Vi pleier ikke å gå i klynger.
Herregud! Det er Arvin.
Nei. Jeg sendte e-post og sa jeg kom.
Dette blir pinlig for meg.
Sist jeg så ham, knuste jeg hjertet hans.
Pinlig for deg?
De hater meg sånn at de får øyekontakt med meg.
Hei, Alex. Hva er det med... Haley?
Arvin. Hei.
Jeg visste ikke at du skulle være her.
Dette blir ikke lett å si.
Jeg giftet meg og har tvillinger.
Jeg vet det. Ja.
Det var hovedhistorien i Dylans julebrev.
Er du sikker på at du ikke har stalket litt?
Nei. Det er grunnen.
Alex, er det rettet mot deg?
Ja. Og de er slemme!
-Ikke pokker, Helo. På tide å dra! -Unnskyld meg.
Dere vet at jeg er kul, ikke sant?
Det er greit at dere sier "Arvin". Vi hadde forelesning ute en gang.
Kan dere gi oss et øyeblikk?
Hun skal få kjenne raseriet mitt.
-Hvordan har du hatt det? -Ikke så bra.
-Liker de ikke arbeidsgiveren din? -Det er urettferdig.
Jeg bedriver forskning som kan skape store forandringer.
Ja, så klart. Et øyeblikk.
-Hvordan sover du om natten? -Du også?
Så klart ikke. Jeg er ikke her for å dømme deg eller sjefen din.
Satan!
Jeg tenkte jeg skulle stikke innom og hilse på.
Fint å se deg, Haley.
Du må gå videre.
Alex, jeg ønsker deg alt godt.
Greit, folkens. Gjør det med innlevelse.
Ikke pokker, Helo! På tide å dra!
Det Lily sa, plaget oss. Kanskje vi er for gamle til en ny baby.
I går fant jeg hår på ørene mine, og jeg kjeftet på lokalnyhetene.
Og jeg kalte Seinfeld "Steinfeld".
Men på den annen side
er det mange menn på vår alder som får barn.
Ja, men de har kone nummer to og barnepiker,
som ofte er den samme personen.
Vi må bare snakke med en forelder som fikk barn når de var gamle.
Dere må ta feil. Jeg fikk Joe da jeg var 35.
Nei, jeg husker det. Du var nettopp blitt...
Hun gir seg ikke. Bare si det. Hvor vanskelig er det?
Har man søvnløse netter
da man vil begå selvmord? Så klart.
Får man smerter i ryggen
av å ta opp babyen og legge ham? Hele tiden.
Greit. Bare bakdeler?
Den holder ut, men den er ikke den samme.
Jeg vet at dere er bekymret for å være for gamle
eller for trege til å få barn i denne alderen, men gjett hva.
Dere kan!
Hva var det?
En dukke. Det skulle vise at dere var klare for et barn,
men hadde den vært ekte, hadde du drept den.
Hadde det ikke vært din feil som kastet den?
Gi deg. Jeg prøvde noe. Jeg er midt i et hussalg.
Ja. Det er fint, forresten. Hvor mange soverom er det her?
Tre pluss et kontor.
Det er ett mer enn vi har. Mitchell, dette huset?
Cam, jeg kan ikke tenke på et hus
når vi ikke har bestemt om vi skal ha...
Men kanskje det er et tegn. Den nye jobben forsvinner,
babyen kommer, og plutselig
står vi i et sjarmerende fireroms...
Tre og et halvt bad.
Og jøss, vi har råd til det
om vi bare bytter til billig ansiktskrem.
-Nei. -Og skoledistriktet er bra.
Vet du hva? Hun har rett i det.
De har helsesøster på heltid.
Vi har plasterglass og en boks ingefærøl.
Greit. Vi har for mye å gjøre alt. Vi skal ikke kjøpe dette huset.
Og i kjelleren har de karaokerom
for folk som vil etterligne divaer uten at fedrene deres ser dem.
Det skader vel ikke å ta en titt.
Jeg vet ikke. Ser det ut som jeg er på kontoret?
Jaws var ikke en ekte hai,
men jeg ville likevel ikke sitte på et toalettsete på mange måneder.
Hvordan er denne vinkelen, mamma?
Greit, antar jeg.
Jeg klør på kinnet. Har jeg noe i ansiktet?
Admiral Ackbar, hva har skjedd med deg?
Det var sikkert den teite soppen din.
Hvorfor prøver jeg nye ting? Jeg beholder Brett Favre-jeansen min.
Herregud! Det er henne. Vær stille.
Vent. Jeg må gå opp til barna...
Sitt!
Hei, Ms. Beckman. Takk for denne...
...muligheten.
Bare hyggelig.
Jeg gjorde ikke narr av deg.
Når jeg hører noen nyse, må jeg også nyse,
så det blir partall.
Det er helt normalt.
Jeg forstår.
For noen år siden glemte jeg å klappe håndklestangen to ganger
da jeg gikk ut av dusjen, og vi mistet George Michael samme dag, så...
Var det deg?
Jeg skal fortelle deg litt om selskapet.
Gjerne, men først vil jeg ta notater.
Vipp oppover!
Det er det jeg elsker med denne bransjen.
Det er aldri kjedelig.
Den er ikke plugget inn!
Vi liker å tenke på Organize 'Em som et velværefirma...
Et mindfulness-selskap...
Rister hyllene dine?
Ja. Jeg tror det er et lite jordskjelv.
Vet du hva? Skal jeg fortelle litt om meg selv?
Jeg liker å tro at jeg er den typen
som ser hvor forbrukertrendene går...
...tilpasser meg raskt og går i den andre retningen igjen.
Herregud!
Som jeg elsker å organisere.
Jeg elsker det, baby.
Ms. Dunphy, har du drukket?
Bare lyv. Hun kjenner ikke lukten av ånden din.
Nei, Poppy!
-Hva er det som skjer? -Jeg gir opp.
Beklager, Ms. Beckman. Dette var en dårlig idé.
Jeg falt gjennom et trinn, og beinet mitt sitter fast.
Og det finnes ikke noe selskap jeg heller vil jobbe for.
Jeg ville ikke avlyse,
så jeg ba familien min få det til å se ut som det var kontoret mitt.
Jay Pritchett, skapmaker, men det vet du vel.
Kan du få ham ut av hørevidde?
Ja da.
Hør her.
Jeg ville du skulle tro at jeg har orden på alt, men det har jeg ikke.
Sannheten er at jeg bor i kaos.
Men det er derfor jeg elsker produktene dine.
Når barna mine krangler eller barnebarna gråter
eller mannen min lager pannekaker på en hoppestokk,
vet jeg at jeg kan gå inn på kontoret
og arkivere regninger med fargekodet skilleark og få et øyeblikk med ro.
Jeg vet at jeg er det selskapet ditt trenger,
for jeg vet hvor mye jeg trenger selskapet ditt.
Jeg fikk jobben!
Jeg er stolt av henne. Det er visst lykketrinnet vårt.
Slapp av. Det er bare meg.
Ser dere?
Vet du hva? Du kunne ha forsvart meg.
Burde jeg det?
Sier du at du er enig med dem?
Jeg syntes ropet var ganske enkelt.
Jeg ville sikkert ha valgt noe sånt som:
"Helo Dynamics er et multinasjonalt selskap
som prioriterer profitt fremfor etikk."
Jeg visste det. Du dømmer meg.
Dømmer du alle studentene dine sånn?
Alex...
Ikke alle studentene mine har ditt potensial.
Du er noe utenom det vanlige. Du skal forandre verden!
Det er ikke bare jeg som mener det.
-Dylan skrev det i julebrevet. -Spar meg.
Den skinnhellige akademikeren som ser ned på stjerneeleven
på grunn av skoene til 1 000 dollar.
-Kostet skoene 1 000 dollar? -Pokker.
Følger det med medisin til en landsby?
Vet du hva? Jeg hater å si det, men jeg trenger ikke din godkjenning,
for jeg elsker jobben min.
Det var leit å høre.
-Ikke si det. -Leit,
for jeg setter sammen et team som skal lage en AI som klarer alt,
fra å oppdage eksoplaneter i rommet til biomarkører for sykdom i mennesker.
Og du ville gjort deg bra på det eksepsjonelle teamet, men...
Professor, du kan ta den jobben...
...og gi den til meg.
Men du må matche lønnen min.
-Jeg vet ikke om vi har så mye penger. -Avtale.
Jeg ser om jeg får levere inn igjen disse.
Og tilbake til den vakre stuen.
-Det er flott. -Det er nydelig.
Jeg kan se for meg at dere har en herlig misforståelse her.
Mitchell, du vet at jeg ikke vanligvis er impulsiv.
Gi deg. Du går aldri på butikken alene
uten å komme hjem med en ballong.
Badet oppe er fantastisk.
Ja, og jeg elsker tanken på å ha min egen vask.
Hushjelpen vår ville innsett hvem den ekte skurken er.
Så vi burde gjøre det. La oss gjøre det.
-Kjøpe dette huset? -Ja.
Vi har ikke engang bestemt oss for å få babyen.
En annen megler sendte meg melding.
Det kommer et tilbud klokken seks.
Flott. Enda en tikkende klokke.
La oss også desarmere en bombe mens vi kjøper Beyoncé-billetter på nettet
med utgått kredittkort.
Den satt.
Det er vanskelig å puste. Det føles som et hjerteinfarkt.
Og denne store stuen med koselig peis
er et perfekt sted å få det.
Slutt, Gloria. Vi må tenke.
Nei, vi må ikke tenke. Vi må slutte.
I løpet av 18 timer
skal vi forandre hele livet vårt helt?
Ingen store, livsomveltende valg bør tas slik.
Du har rett. Det er... Så... Vi lar være.
-Greit. -Det er for mye.
Når det stemmer, burde det ikke være en sånn kamp. Man vet bare.
Jeg vet det.
Den lille gutten finner en flott familie, ikke sant?
-Så klart. -Ja.
Vet du hva? Jeg føler meg alt...
Jeg føler meg lettere alt.
-Og vi trenger ikke stresse med å flytte. -Nei.
For vet du hva? Jeg elsker huset vårt.
-Jeg også. -Det er ikke perfekt, men ikke vi heller.
-Nei. -Ikke bilen deres heller.
Kan dere fjerne den fra oppkjørselen?
Jeg prøver å selge en livsstil.
-Er det adopsjonsbyrået? -Ja.
-Jeg skal si det. -Ja.
Hallo.
Ja, mannen min og jeg vil gjerne adoptere ham.
Vi gir deg et tilbud.
-Pappa, våkne. -Hva skjedde?
Jeg tror pappa tok sovetablett igjen.
-Er han... Greit. -Ja.
Ja vel.
Han lærte meg å elske ham Og lovet å elske
Og sette meg over alle andre
Syng med, Tucson.
Det stakkars hjertet mitt lurer Ingen ulykke kan si...
Mitchell, jeg har et dusin kyllingvinger til Reba.
Takk, Corey. Vi sees neste gang.
Tony, jeg har litt støy i øret her.
Tony Hammond, mine damer og herrer!
Tekst: Heidi Rabbevåg