Är du vaken?
Jag sov i sex minuter för två timmar sen.
Jag kommer att behöva ta en sömntablett,
vilket betyder att du måste gömma mina bilnycklar,
laptop och Reba McEntire-peruken.
Det har varit ett par galna dagar.
Igår fick jag reda på att jag inte fick jobbet som college football-coach
som jag har kämpat för.
Jag var förkrossad.
Och strax innan det fick vi ett telefonsamtal från vår gamla adoptionsbyrå
med möjligheten för oss att adoptera en liten pojke.
Så, en dörr stängs…
Ett fönster öppnas. Men svarar du?
Man svarar inte fönster.
Så kul för dig. Cam gjorde ett litet misstag.
Jag fortsätter att göra listor av alla för-och nackdelar i mitt huvud.
Hur en baby luktar kan vara både och.
Okej, fördelar nu? Kör…
Okej, en baby att älska. Ljudet av fnitter.
En större familj, en extra röst om de ska dra ur kontakten för oss när vi är gamla.
Jag är orolig att Lily har ett kliande avtryckarfinger.
Ja, och ett annat barn skulle kunna hjälpa oss att räkna ut
hur mycket av Lilys personlighet som beror på oss respektive på henne.
Det skulle vara trevligt att få upprättelse.
Okej, andra fördelar. Julhelger…
Doppa små tår i havet för första gången,
sättet ett litet barn springer mot dörren i sin pyjamas och ropar "pappa"
Okej. Bäst att du säger några nackdelar. Jag har nästan ägglossning.
Okej. Ingen sömn, bilstolar, blöjor,
hosta och förkylningar, alla läkarbesök…
-plastleksaker överallt. -Överallt.
Vårt ställe är redan för litet. Vi har inte tillräckligt med sovrum.
Herregud, klockan tickar. Vi har en halv dag på oss att ge dem ett svar.
Okej, vet du vad? Tänk ingenting, vi räknar till tre.
Säg ja eller nej.
Ett, två, tre…
-Jag vet inte. -Jag kan inte bestämma mig!
Hej, varför är det en svart SUV med chaufför utanför?
Mitt företag skickade den.
Jag ansvarar för Helo Dynamics-montern på jobbrekryteringsmässan på Caltech.
Se på dig, att bli skjutsad i en gigantisk SUV.
När jag föreställer mig att du kör, gråter du i en Prius.
Jag gråter mindre när jag blir skjutsad.
Och den outfiten är så rätt.
Tja, jag menar, det är som en triumferande återkomst för mig.
Jag svettades där i fyra år
med fett hår, enbart fokuserad på att få bra betyg.
Den enda gången någon någonsin la märke till mig
var när jag drog av mina ögonbryn sista veckan.
Nu har jag ett bra jobb, flott lägenhet,
skor som är dyrare än min första laptop.
Det är som en romantisk komedi. Du lämnade som nörd och kom tillbaka som het nörd.
På tal om heta människor, jag borde kanske gå och rekrytera till NERP.
Av juridiska skäl behöver vi en "vetenskapsperson" som stödjer produkten.
Med tanke på att vi är ett gäng människor utan högskoleexamen
säljer vi många hälsoprodukter.
Mmmm. Nej, det funkar inte riktigt så.
A, du måste få en inbjudan och B, ingen seriös forskare
kommer att stödja det nonsens som ditt företag säljer.
Ursäkta mig, men vår kopparbaserade tandkräm
är på FDA: as topp 10-lista på produkter att hålla koll på.
Så…
Phil. Phil, kan du komma in hit?
Jag har gjort en liten presentation
för min Skype-intervju och jag vill gärna ha din feedback.
Ja, snälla.
Du har varit ett sånt stöd för mig med alla mina "magic shows"
och SCARB-middagar, jag hjälper dig gärna. Kör.
Jag stoppar dig där.
Jag har varit arbetslös i några månader, och jag har börjat att tappa tålamodet
för att kanalisera min ångest, har jag städat, organiserat.
-Kanske lite tvångsmässigt. -Vi rådfrågade flera läkare.
En, en terapeut, så inte ens en riktig läkare.
Men mediciner avfärdade vi snabbt.
Vi ville inte ha de sexuella biverkningarna.
Hur som helst, jag ska kanalisera min ångest till en karriär.
Jag har fått en intervju till mitt drömjobb.
Senior Vice President för min favoritkedja, Organize 'Em.
-Jag skulle kunna få en "organasm". -Du är bättre än så.
Så under hela samtalet, kommer jag att hänvisa
till detta organisatoriska system
som jag skapade med "Organisera 'Em" -produkterna.
-Smart. -Ja, titta.
Ms Beckman, vilken intressant poäng. Jag borde notera det.
Vad i helvete är det där?
Åh, herregud. Vad…
Ja, jag glömde att berätta för dig.
Din pappa kom hit för att hjälpa mig. Jag måste fixa det trappsteget.
Det gick sönder. Jag ramlade i morse och landade på huvudet.
Ja, men mitt samtal.
Vi måste ta hand om det innan någon blir skadad.
Någon blev det.
Tänk om det vore Haley med barnen, eller Dylan?
Eller jag. Jag spydde.
Helige Moses, Gloria var här igår med högklackat. Det kunde ha gått illa.
Jag är sömnig.
Kompis, du måste flytta på dig. Någon kommer snubbla över dig.
Hörni, vi kan inte göra det här just nu. Okej? Jag har en intervju kl. 13.23.
Tja, det är specifikt.
Nej, inte för Audrey Beckman.
Hela hennes liv är planerat i detalj.
Hon är som en gud för OCD-människor.
Varför tror du jag har det där klistermärket
där det står "räta ut det som Beckman"?
Får jag komma ner nu?
Om jag inte har bebisarnas flaskor när de vaknar blir de upprörda.
Du är inte ens i de hemska tvåorna än.
När börjar de?
Okej, det är nästan dags.
Snälla, ingen gör något ljud. Ingen går in på kontoret.
Jag är klar med alla mina förberedelser.
Jag ska bara springa upp och byta min skjorta.
-Okej, men var försiktig. -Jag vet vad jag gör, älskling.
Jag har koll.
Nej! Åh gud!
Mitt ben har fastnat! Kan nån göra nåt?
Jag är bra på att få av ringar. Vill du att jag smörar in dina lår?
Hej, Dylan, ibland visualiserar jag saker
i mitt huvud först, om det kan vara till någon hjälp?
Hej älskling, vi behöver tala med dig om något.
Sötnos, det här är något ganska stort och jag vill att du förbereder dig.
Adoptionsbyrån ringde…
Jag åker inte tillbaka.
Vet du vad som händer med barn som återvänder till Da Nang?
Nej, nej, nej.
Det är en liten pojke.
Jag tycker att ni ska göra det.
Verkligen? Bara så där?
Vad som än hindrar er att komma förbi när jag sover över.
Ni är alldeles för fokuserade på mig.
Plus, jag tror att det skulle vara kul att ha en lillebror.
-Även om… -Även om vadå?
Är ni inte lite för gamla för att skaffa barn?
Jag är på väg in i den spännande delen av mina tonår.
Jag vill inte behöva täcka upp för er.
Okej… Så gamla är vi inte.
-Du är typ 50. -Åh, herregud!
Nej. Pappa är 44 och jag är 48.
Ni inser väl att när barnet går i gymnasiet,
kommer ni att vara pensionärer?
-Vi kommer inte att vara pensionärer -Cam…
Jag kommer att vara 66.
Och jag kommer att vara 61.
-Tja, 62. -Inte förrän i juni!
Det funkar inte. Mitt ben sitter fast där inne.
Det kan vara dags att återgå till min idé.
Jag kapar inte av mig benet.
Tänk på hur snabbt du skulle springa med ett robotben.
Luke, din mamma ska inte ha något robotben.
Hon skulle behöva två. Annars så springer hon i cirklar.
-Kom igen, vi kollar under trappan. -Ja, snälla, och skynda er.
Vad i helvete är det med det här huset?
Hur kan två trappsteg gå sönder?
Herregud, luftfuktigheten. Mitt hår kommer att krulla sig.
Det är därför jag aldrig visar några bilder från Vietnam.
Nej, jag glömde bort luftfuktaren för min svampodling.
Den behövde mörker och fukt. Det måste ha fått träet att ruttna.
Älskling, du är verkligen fastkilad härinne.
Ja, skojar du eller…
Varför kan du inte köpa svampar i affären som normala människor?
Köpa svamp i affären?
Du förstår verkligen inte min generation, boomer. Detta kanske kan upplysa dig.
Gapa.
-Ta bort handen från min… -Gapa.
De är jävligt bra.
Varför säger jag alltid nej? Har Gloria rätt?
Ska jag prova slimcut-jeans?
Killar, vad är det som pågår där nere?
Din fot har fastnat mellan två kopparrör.
Vi måste kapa dem. Det kan ta ett tag.
Jag har inte ett tag på mig.
Jag kan inte tro det här. Jag kommer att missa min intervju.
Och det här var mitt drömjobb.
Jag skulle få organisera hela världen,
och nu kommer allt att förbli så rörigt.
Kan du inte bara boka om det?
Nej. Phil, jag skulle framstå som opålitlig.
Detta är ett välorganiserat företag, inte som fastighetsbranschen
där allt är,
"vi ses mellan tolv och tre, och jag tar med mig kakorna."
Jag är ledsen. Jag flippade ut.
Nej, det är okej. Du behöver inte bry dig om vad andra tycker.
Älskling, bara ta samtalet därifrån.
Hur löjlig skulle jag se ut om jag tog ett samtal i trappan?
Plus att jag behöver mina hyllor.
För jag hade allting fixat med produkterna.
Du behöver inga attribut.
Du var VD för Pritchetts jäkla garderober.
Vet du hur många som kan säga det?
Du och jag.
Och Margaret, vart femte år när jag gjorde min koloskopi.
Okej. Ge mig min telefon. Jag kör intervjun härifrån.
Hon har tappat sitt självförtroende. Hon behöver hyllorna.
Vet du vad? Om hon inte kan komma till kontoret,
så kan vi ta kontoret till henne.
Du stirrar. Mitt hår krullar sig, eller hur?
Jag måste erkänna, att gå in på campus,
med alla ögon på mig, beundran…
Det kändes bra. Det kändes rätt.
Som att jag har förtjänat allt som jag har uppnått.
Du suger!
Nej, du!
-Vadå? -Helo Dynamics är onda.
Ursäkta mig? Vi hjälper människor.
Ja, folk som fascister, diktatorer, oligarker.
Vad pratar du om? Vi gör saker som ansiktsskannrar
som upptäcker anlag för genetiska sjukdomar.
Som förtryckande regeringar använder för att identifiera politiska dissidenter.
Tja, jag menar, det används också i videochattar
som att förvandla sig själv till en enhörning. Nämn något roligare.
Varför går du inte härifrån med dina dyra skor? Förrädare!
Varför skriker någon med sockor i sandalerna på dina fantastiska skor?
-Förrädare! -Jag vet inte.
Och vad gör du här?
Jag rekryterar till NERP. Jag sa ju att jag behöver en "vetenskapsperson".
Du kan inte bara promenera in här. Du måste vara godkänd.
Hej, grabben. Du bryr dig inte om hur du ser ut. Du måste vara smart.
Vill jobba på en plats med många heta tjejer?
Sluta! Kan du göra denna fruktansvärda situation värre?
"Hell no, Helo! Dags för dig att gå!"
-Det gjorde inte jag. -"Hell no, Helo! Dags dig för dig att gå!"
Jag har aldrig sett nördar svärma så här förut.
Vi är inte folk som vanligtvis samlas i grupper.
Åh, herregud! Det är Arvin.
Nej. Jag mejlade honom om att jag skulle vara här.
Det här kommer att bli så pinsamt för mig.
Senast jag såg honom så krossade jag hans hjärta.
Pinsamt för dig?
Dessa människor hatar mig så mycket, de försöker få ögonkontakt med mig.
Alex, hej. Vad är allt… Haley?
Arvin. Hej.
Jag visste inte att du skulle vara här.
Det här kommer inte att bli lätt att säga.
Jag har gift mig och har tvillingar.
Jag vet, ja.
Det var huvudtemat i Dylans nyhetsbrev till semestern
är du säker på att du inte har förföljt mig lite?
Nej, det är därför.
Alex, är det här riktat mot dig?
Ja… Ja, det är det. Och de är så elaka!
-"Hell no, Helo! Dags för dig att gå!" -Ursäkta mig.
Ni vet väl allihopa att jag är en cool snubbe?
Det är lugnt att ni kallar mig "Arvin". Vi hade lektion utomhus den gången.
Kan ni bara ge oss en minut?
Jag lovar, hon kommer att känna av hela effekten av min ilska.
-Så, hur har du haft det? -Inte så bra.
-Gillar de inte din arbetsgivare? -Det är så orättvist.
Jag utför en mycket avancerad forskning som kan få långtgående konsekvenser.
Ja, självklart gör du det. En sekund…
-Hur sover du på natten? -Okej, så du också?
Nej, naturligtvis inte. Jag är inte här för att döma dig eller din chef.
Satan!
Hur som helst, jag tänkte bara titta förbi och hälsa lite snabbt.
Haley, härligt att se dig.
Du måste gå vidare.
Alex, jag önskar dig all lycka. Okej?
Okej mina vänner. Nu med lite känsla.
"Hell no, Helo! Dags för dig att gå!"
"Hell" no, Helo! Dags för dig att gå!
Det Lily sa påverkade oss verkligen. Vi kanske är för gamla för ett till barn.
Igår hittade jag hår på öronen och jag skrek åt lokalnyheterna.
Och jag kallade Seinfeld för "Steinfeld".
Men å andra sidan…
finns det många män i vår ålder som skaffar barn.
Ja, men de har skaffat en andra fru och har barnflickor,
som ofta är samma person.
Vi behöver bara prata med en förälder som fick barn när de var gamla.
Du måste missta dig. Jag fick Joe när jag var 35.
Nej, jag kommer ihåg, du hade precis fyllt…
Hon kommer inte att ge sig. Okej, berätta bara, hur svårt är det?
Tja, finns det nätter där du inte sover
och du vill ta livet av dig? Självklart.
Får du ryggskott…
Av att lyfta upp barnet och sätta ner honom? Hela tiden.
Okej, men finns det ett "men"?
Det finns det, men det är inte samma sak.
Jag vet att ni grabbar oroar er för att ni är för gamla,
eller i för dålig form för att skaffa barn, men vet ni vad?
Ni kan!
Vad i helvete var det där?
En docka. Jag ville bevisa att ni var redo att skaffa barn,
men om detta hade varit en riktig baby, skulle du ha dödat den.
Hade det inte varit ditt fel som kastade den?
Lägg av. Jag försökte bevisa något. Jag är mitt uppe i att sälja ett hus.
Okej. Det är väldigt gulligt, förresten. Hur många sovrum är det?
Tre plus ett litet krypin.
Det är mer än vad vi har. Mitchell, det här huset, va?
Cam, jag kan inte ens börja att tänka på ett hus
när vi inte ens har fattat ett beslut om huruvida vi ska…
Men det kanske är ett tecken. Du vet, det nya jobbet försvinner,
barnet kommer, och helt plötsligt,
är vi i ett charmigt hus med tre sovrum…
Med badkar.
…vilket, wow, vi kan ha råd med
om vi bara byter tillbaka till den billiga ansiktskrämen.
-Nej. -Och det är i ett bra skoldistrikt.
Vet du vad? Hon har rätt om det.
De har en sjuksköterska på heltid.
Vi har en första hjälpen-låda och en burk ginger ale.
Okej. Vi har redan för mycket att stå i. Vi köper inte det här huset.
Och i källaren har de ett karaokerum
för folk som vill imitera divor utan att deras pappor ser dem.
Jag antar att det inte skadar att titta.
Jag vet inte, killar. Ser det verkligen ut som om jag är på mitt kontor?
Hajen var inte en riktig haj,
men jag satt ändå inte på en toalettsits på flera månader.
Hur är den här vinkeln, mamma?
Bra, antar jag.
Min kind kliar. Är det något i mitt ansikte?
Amiral Ackbar, vad i helvete har hänt med dig?
Jag slår vad om att det var dina dumma svampar.
Varför provar jag nya saker? Jag håller mig till Brett Favre-jeans.
Åh, gud! Det är hon, det är hon. Tysta allihopa.
Vänta. Jag måste kolla bebisarna.
Sitt!
Hej, ms Beckman. Tack så mycket för den här…
…möjligheten.
Varsågod.
Jag hånade inte dig.
Det är bara det att när jag hör någon nysa, måste jag också nysa,
så att det blir ett jämnt nummer.
Det är helt normalt.
Nej, jag förstår precis.
För några år sedan, glömde jag att knacka på handduksstången två gånger
när jag kom ut ur duschen, och vi förlorade George Michael den dagen, så…
Var det du?
Låt mig berätta lite om vårt företag.
Det låter bra, men först skulle jag vilja anteckna lite.
Sträck på dig!
Det är vad jag älskar med den här branschen.
Aldrig en tråkig stund.
Den är inte inkopplad!
VI tänker oss "Organize `Em" som ett friskvårdsföretag…
Ett mindfulness-företag…
Skakar dina hyllor?
Ja… Jag tror att vi har en liten jordbävning.
Vet du vad? Varför berättar jag inte lite om mig själv?
Jag gillar att tänka att jag är den sortens person
som kan se hur konsumenttrenderna ändras…
anpassa mig och snabbt kunna byta till motsatt riktning.
Åh, herregud!
Älskar jag att organisera?
Baby, älskar jag det?
Ms Dunphy, har ni druckit?
Bara ljug. Hon kan inte känna din andedräkt.
Nej, Poppy, nej!
-Vad i helvete är det som händer? -Jag tar det.
Jag är ledsen, ms Beckman. Det här var en urusel idé.
Okej. Jag föll genom ett trappsteg, och mitt ben har fastnat.
Och lyssna, det finns inget företag som jag hellre jobbar för.
Jag ville inte ställa in intervjun med dig,
så jag bad min familj att få det att se ut som om det här var mitt kontor.
Jay Pritchett, garderobsskåp, men det vet du nog.
Kan du bara vara så snäll att få bort honom från mitt hörhåll?
Ja, visst.
Lyssna.
Jag ville att du skulle se mig som en ordningsam person, men det är jag inte.
I verkligheten lever jag i ett kaos.
Men det är därför jag älskar dina produkter.
När mina barn bråkar, eller barnbarnen gråter,
eller min man gör pannkakor på en hoppstylta,
vet jag att jag kan gå in på mitt kontor
och arkivera räkningar i en färgkodad avdelare, och uppleva ett ögonblicks lugn.
Jag vet att jag är vad ditt företag behöver,
eftersom jag vet hur mycket jag behöver ditt företag.
Jag fick jobbet!
Jag är så stolt över henne. Jag antar att det är vårt tursteg.
Oroa dig inte. Det är bara jag.
Ser du?
Vet du vad? Du kunde ha försvarat mig.
Borde jag ha gjort det?
Menar du att du håller med dem?
Jag tyckte deras sång var ganska naiv.
Jag skulle nog ha kört något som,
"Helo Dynamics är ett multinationellt företag
som prioriterar vinster framför etik."
Jag visste det. Du dömer mig.
Dömer du alla dina elever så här?
Alex…
Alla mina elever har inte den potential som du har.
Du är extraordinär. Du är menad att förändra världen!
Det är inte bara jag som tycker det.
-Dylan skrev det i sitt nyhetsbrev. -Skona mig.
Den skenheliga akademikern tittar ner på stjärneleven
på grund av hennes skor för 1000 dollar.
-Kostade skorna 1 000 dollar? -Jäklar.
Är det inklusive medicin till en hel by?
Vet du vad? Jag hatar att säga det, men jag behöver inte ditt godkännande
för jag älskar det jag gör.
Jag är ledsen att höra det.
-Var inte det. -Jag är ledsen,
eftersom jag sätter ihop en forskargrupp för att skapa AI som klarar allt,
från att upptäcka exoplaneter i rymden till biomarkörer av sjukdom hos människor.
Och du skulle varit ett utmärkt tillskott till ett exceptionellt team, men…
Professorn, du kan ta det jobbet…
…och ge det till mig.
Men jag vill att du matchar min lön.
-Jag tror inte att vi har de pengarna. -Deal.
Jag ska gå och se om jag fortfarande kan lämna tillbaka de här.
Och slutligen tillbaka till det vackra familjerummet.
-Det är jättebra. -Jag menar, det är vackert.
Jag kan se att ni båda har ett förtjusande missförstånd här.
Okej. Mitchell, du vet. Jag brukar inte vara impulsiv.
Snälla. Du går aldrig till mataffären ensam
utan att komma tillbaka med en ballong.
Badrummet där uppe är fantastiskt.
Ja, och jag älskar tanken på att jag har min egen diskho.
Vår hushållerska skulle äntligen inse vilken den verkliga skurken är.
Okej, så vi borde göra det. Låt oss göra det.
-Köpa det här huset? -Jäpp.
Vi har inte ens tagit beslut om barnet ännu.
En annan mäklare skickade just ett sms.
Ett erbjudande kommer klockan sex.
Perfekt. Ännu en tickande klocka.
Låt oss också desarmera en bomb medan du köper Beyoncé-biljetter på nätet
med ett utgånget kreditkort.
Okej, det berörde mig.
Jag har svårt att andas. Det känns som om jag får en hjärtattack!
Och det här stora familjerummet med den mysiga öppna spisen
är det perfekta stället att ha det på.
Okej. Vet du vad, Gloria? Sluta. Vi måste tänka.
Nej, vi behöver inte tänka. Vi måste stoppa det här.
Okej, inom en tidshorisont av 18 timmar,
är det meningen att vi totalt ska förändra våra liv?
Inga stora, livsförändrande beslut bör göras på det sättet.
Du har rätt. Du vet, det är… Då… låt oss inte.
-Okej. -Det är alldeles för mycket.
När något känns rätt, borde det inte kännas så här. Du vet det.
Ja, jag vet.
Den lille pojken… Han kommer hitta en fantastisk familj, eller hur?
-Självklart kommer han att göra det. -Ja.
Vet du vad? Jag har redan…
Jag känner mig redan lite lättare.
-Och vi slipper stressen med att flytta. -Ja.
För att, vet du vad? Jag älskar vårt hus.
-Det gör jag också. -Det är inte perfekt, som vi.
-Det är vi inte. -Och inte din bil heller.
Kan du vänligen ta bort den där saken från uppfarten?
Jag försöker sälja en livsstil här.
-Är det adoptionsbyrån? -Ja.
-Jag ska berätta för dem. -Okej.
Hej.
Ja, min man och jag skulle älska att adoptera honom.
Vi lägger ett bud.
-Pappa, vakna. -Vad hände?
Jag tror pappa tog ett sömnpiller igen.
-Är han… Okej. -Ja.
Okej.
Han lärde mig att älska honom Och lovade att älska
Och vårda mig över alla andra där uppe
Kom igen, sjung den med mig, Tucson.
Mitt stackars hjärta undrar Inget elände kan berätta…
Hej, Mitchell, jag har ett dussin vingar till Reba.
Ja, okej. Tack så mycket, Corey. Vi ses nästa gång.
Tony, jag får lite återkoppling i mitt öra här.
Tony Hammond, mina damer och herrar!
Undertexter: Roger Eriksson