ŠESTÉHO DUBNA
Blakeu.
Omlouvám se, seržante.
Vyberte si kamaráda.
A všechno s sebou.
Rozkaz, seržante.
- Neloudejte se. - Jistě, seržante.
Přivezli jídlo?
Ne, jenom poštu.
Čaj! Podává se čaj!
Myrtle má štěňátka.
- Tobě něco přišlo? - Ne.
Mám strašnej hlad. Co ty?
Myslel jsem, že si tu nacpu břicho.
Jedinej důvod, proč jsem se nestal farářem.
- Co to máš? - Chleba se šunkou.
Kdes to sebral?
Umím se ohánět.
Vezmi si.
Chutná to jako starej škrpál.
Hlavu vzhůru. Za tejden si dáme kuře.
Já teda ne.
Zrušili mi dovolenku.
Řekli ti proč?
Vůbec netuším.
Je lepší se nevracet.
Pozor!
KOSTELNÍ TŘÍDA
Něco se děje. Víš, o co jde?
Ne.
Asi se chystá útok.
Vsadím se o deset šilinků.
Já se nesázím.
- Proč? Protože mám pravdu? - Ne, protože nemáš deset šilinků.
Nemusíte spěchat, pánové.
- Nějaký zprávy, seržante? - Jaký zprávy?
Už před pár týdny jsme měli zaútočit. Vánoce jsme měli trávit doma.
Pardon, narušili jsme vám program. Hlavouni nechtěli útočit ve sněhu.
- Škoda, toho krocana bych si dal. - Budu vaši nelibost tlumočit velení.
Tak co je v plánu, seržante?
Skopčáci něco chystají.
- A víte co? - Ne.
Ale asi nám to zkazí víkend.
Teď mě poslouchejte. Je tam Erinmore. Hoďte se do figury.
Za tohle se možná objevíte v hlášeních.
Pokud to nezvoráte.
Když je tu generál, musí to bejt něco.
Pane, svobodník Blake a svobodník Schofield.
- Který z vás je Blake? - Já, pane.
Máte bratra, poručíka u druhého devonského praporu?
Ano. Joseph Blake. Je snad…
Naživu. Pokud vím.
A chci, aby tomu tak bylo i nadále. S vaší pomocí.
Podle Sanderse se vyznáte v mapách.
Celkem ano, pane.
Takže…
Teď jsme tady.
Druhý devonský prapor postupuje sem.
Za jak dlouho se tam dostanete?
Nerozumím, pane.
- Okupují to Němci. - Stáhli se.
Ale nedělejte si plané naděje. Asi jde o strategický ústup.
Zřejmě vytvořili novou linii devět mil od té původní.
Praporu velí plukovník Mackenzie.
Včera ráno vzkázal, že půjde po ustupujících Němcích.
Je přesvědčen, že má převahu.
Že prolomením linie nastane zvrat.
Mýlí se.
Plukovník neviděl ty letecké snímky nové nepřátelské linie.
Pojďte sem, pánové.
Hloubka tři míle, opevnění, obranné systémy,
nevídaná dělostřelecká síla.
Prapor má zaútočit po rozednění.
Netuší, do čeho jdou.
Nemůžeme je varovat.
Na rozloučenou nám nepřítel přerušil telefonní spojení.
Vydáte se ke druhému praporu v Croisilleském lese,
jednu míli jihozápadně od Écoust.
Tohle odevzdáte plukovníkovi.
Přímý rozkaz zní: Odvolat útok.
Jinak dojde k masakru.
Ztratíme dva prapory, 1 600 mužů, včetně vašeho bratra.
Dostanete se tam včas?
Ano, pane.
Nějaké dotazy?
- Ne, pane. - Výborně.
Vezměte si je, poručíku.
Vybavení, pánové.
Mapa, baterky, granáty a pár dárečků.
Vyrazte. Zákopem na Sauchiehall,
pak na severozápad po Rajské cestě podél frontové linie až k Yorkům.
Tohle dejte majoru Stevensonovi. Drží linii u země nikoho.
Tu tam překročíte.
Už bude svítat. Uvidí nás.
Žádné strachy. Na odpor nenarazíte.
Pane? Jdeme jen my?
„Je tvůj cíl Gehenna? Nebeský chrám? Rychleji cestuje ten, kdo je sám.“
- Nemám pravdu, poručíku? - Máte, pane.
Hodně štěstí.
- Blakeu, nepromluvíme si o tom? - Proč?
CESTA ŠTĚSTÍ
Blakeu!
- Probereme to. - Není co. Je to můj starší bratr.
- Počkáme do setmění. - Podle Erinmorea máme vyrazit.
Ten v zemi nikoho nebyl. Neuběhneme ani deset metrů. Počkáme…
Slyšels ho? Fricové se stáhli.
Proto nám dal granáty?
- Koukej se na cestu. - Promiň.
Jenom říkám: počkejme chvilku.
Jasně. Protože to není tvůj bratr.
Když mi tuhle řekli, že Němci odešli, nedopadlo to dobře.
Nic nevíš, Blakeu. Nebyls tam.
Pardon. Dovolíte?
Dovolíte?
- Ty idiote, jdeš opačným směrem. - Rozkazy od generála, pane.
Dobře, Fricové se možná stáhli. Devět mil ujdeme za šest hodin?
Nanejvýš za osm. Počkáme na setmění.
- Území nepřítele. - Budeme na ráně.
Nevíme, co čekat.
Blakeu, jestli si nedáme bacha, nikdo se k tvýmu bratrovi nedostane.
Já jo.
Jsme tady. Frontová linie.
Teď musíme najít Yorky.
NEPŘÁTELŠTÍ OSTŘELOVAČI
VE DNE NEVYSTRKUJTE HLAVU
Promiň.
- Koho strkáš? - Uhni.
Kurva, co strkáš do raněnejch?
- Já to nevěděl. Pusť mě! - Porazil jsi našeho seržanta. Je raněnej!
Fajn, omlouvám se. Promiň!
- Máme pověření. Rozkazy od generála. - Nech mě projít.
Pusť nás.
Fajn. Koukej, do čeho narážíš.
Yorkové.
Je tu strašný ticho.
Takový to bylo před Thiepval?
Nevzpomínám si.
Nevzpomínáš si na bitvu na Sommě?
- Vlastně ne. - Pozor. Jdeme.
Vytřískal jsi na tom.
Aspoň nosíš stužku.
Už ji nemám.
Cože?
Ty jsi ztratil medaili?
Hlavy dolů, hoši.
Tak rychle. Kopeme.
Skrč se.
Sakra, dávej pozor. Šlapeš na mrtvýho.
To je náš seržant. Měli by je odsud vyplavit hadicí.
Kde jsou hoši z yorkshireskýho?
Za zatáčkou. V půlce z nich budete šlapat. Předevčírem v noci to schytali.
PLYNOVÁ HLÍDKA
- Jste z yorkshireskýho? - Ano, desátníku.
Kde je major Stevenson?
Před pár dny ho zabili.
Teď velí poručík Leslie.
Kde ho najdeme?
Vedle v zákopovým bunkru.
Tady.
Pane?
- Poručík Leslie, pane? - O co jde?
Máme zprávu od generála Erinmorea.
Vy jste ty posily?
- Ne, pane. - Kdy kurva dorazí?
Nevíme, ale máme překročit linii.
- To je německá frontová linie. - To víme, pane.
Přečtěte si dopis.
Sázíme se, co je za den.
Pátek.
Pátek? Nikdo neuhodl. Ten blbec sázel na úterý.
Omlouvám se, pane.
Oni kurva zešíleli?
Jedna klidná noc, a oficíři myslí, že skopčáci odjeli domů?
Myslíte, že se mýlí?
Předevčírem rozstříleli důstojníka a tři muže. Když spravovali ostnatej drát.
Dva jsme dovlekli zpátky. Zbytečně…
Generál ví, že se nepřítel stáhnul. Mají snímky nové linie.
Zavřete zobák. Za každej kousek země jsme tu umírali.
Teď nám dají celý míle k dobru? Je to past.
Hlavu vzhůru. Bude za to medaile. A cár stužky vdovu vždycky potěší.
No tak jo.
- Kudy se tady dá projít? - Ty dráty jsou strašný, ale projít se dá.
Rushworthe, ukaž mu to.
Rovně a doleva kolem mrtvejch koní. Za nimi je průchod.
Jsou užitečný. Za tmy jdete podle smradu.
Na druhým drátě visí zabitej chlápek.
Vedle je mezera. Německá linie je pak 140 metrů.
Krátery jsou hlubší, než vypadají. Spadnete tam, a už se nevyhrabete.
Tudy.
- Probuď se, Kilgoure. Zabíráš prostor. - Nějaký úkryt? Místo, odkud vyrazit?
Ne. Krytej zákop je už tejdny fuč. Stejně byl plnej mrtvol.
Nejlepší bude vyskočit tady.
Když to koupíte, vraťte se k drátu. Ale přijdeme pro vás až za tmy.
A kdybyste to kurva nějakým zázrakem dokázali…
vystřelte světlici.
Žádnou nemáme, pane.
- Sežeň ji, Kilgoure, ať jsi k něčemu. - Rozkaz.
Skrz toto pomazání nechť vám Pán odpustí viny
a hříchy, které jste spáchali.
Nerad bych ji nechal skopčákovi…
takže až po vás začnou střílet, hodíš ji zpátky?
Byl bys hodnej.
Mějte se.
Fakt do toho chceš jít?
Jo.
Starší má přednost.
Jsi v pořádku?
Hledej kryt.
Krytej zákop.
Nehejbej se.
To jsou naši.
Jdeme. Půlku máme za sebou.
Mezi dráty je průchod.
Sco.
Tamhle je frontová linie.
No to mě poser.
Oni vážně odešli.
Co tvoje ruka? Dobrý?
Projela nějakým zasraným Němčourem.
Ošetři si ji.
Brzo si ho zase pohoníš.
Dělám to druhou.
Není to tak dávno, co odešli.
Tudy ne.
Je to zatarasený.
Tudy se možná projít dá.
No teda.
Vidíš to?
To je něco.
Tohle všechno postavili.
Tudy projdeme.
Sco.
Co ty na to?
Teda!
I potkany mají větší než my.
Co myslíš, že je v těch pytlích?
Takovej hlad určitě nemáš.
Ten teda je. Jak se hajzlík naparuje.
- Tohle bys sníst mohl. - Co je to?
Skopčácký psí maso.
Co je v těch dalších bedýnkách?
- Co se děje? - Nástražnej systém.
Nehejbej se.
Kde je?
Vede odsud až ke dveřím.
Proboha!
Ne!
Sco!
Sco?
Sco!
Sco…
Sco. Sco?
Probuď se!
Sco!
Vstávej!
No tak vstaň!
Tak dělej! Dělej!
No tak!
Vstávej!
Celý se to bortí.
Pořád se mě drž!
Nesmíme se zastavit. No tak!
Nic nevidím!
Stůj! Zastav se!
To je důlní šachta.
Musíme skočit.
Jdeme na to.
Musíš skočit! Skoč!
- Já nemůžu! Nevidím! - Musíš mi věřit. Skoč!
Nepouštěj se mě! Drž se!
Světlo! Vidím světlo!
Zastav se!
Musím si odpočinout.
Ksindlové!
Dávej bacha. Možná nastražili další.
Proboha.
Prach. Mám v očích spoustu prachu.
Na.
Vezmi si moji.
Kéž bych toho potkana zastřelil.
Kéž by sis vybral nějakýho jinýho blbce.
- Cože? - Proč proboha zrovna já?
- Netušil jsem, na co si tě vybírám. - Ne. To ty netušíš nikdy.
A to je tvůj problém.
No tak se vrať.
Nic ti nebrání. Běž si domů.
Přestaň. Nech toho.
Nevěděl jsem, na co si tě vybírám.
Myslel jsem, že nás pošlou zpátky po linii nebo pro jídlo.
Že to bude snadný. Chápeš?
Tohle mě vůbec nenapadlo.
Tak chceš se vrátit?
Vystřel už do hajzlu tu světlici.
Naser si, poručíku.
Tušíš, kde jsme?
Ne.
Écoust je přesně na jihovýchod.
A když udržíme směr…
tak to dokážeme.
Tak jdeme.
Vidíš to?
Zničili vlastní děla.
I vlastní zákopy.
Co tím chceš říct?
Že chtěli, abysme tudy šli.
Chtěli nás tu pohřbít.
Vy svinský krysy.
Hele, slyšels tu historku o Wilkovi? Jak přišel o ucho?
Teď nemám náladu. Sleduj ty stromy. Tamhle na hřebeni.
Asi ti nakukal, že kvůli šrapnelu.
A jak teda?
No, víš, že jeho holka je kadeřnice?
Když jí psal, skučel, že nemá kde provádět hygienu.
- Víš, jak smrděly hajzly v Arrasu? - Jo.
No a ona mu poslala vlasovej olej.
Krásně voněl.
Jako zlatej sirup.
Wilkovi se ta vůně zamlouvala, ale nechtěl ho nosit v torně.
Tak si ho napatlal na ty svoje pačesy a šel spát.
A když se uprostřed noci probudí,
na rameni mu sedí krysa
a slízává mu ten olej z hlavy.
Wilko zpanikaří, vyskočí
a v tu ránu mu ta kurva ukousne ucho a běží s ním pryč!
To snad ne!
Dělal strašnej kravál. Řval jak na lesy.
A nejlepší bylo, že si toho oleje nacákal tolik,
že ho nemoh smejt. Byl jako magnet.
Na nás krysy nešly, ale po něm šly furt. Pitomec jeden nešťastnej.
Letí domů.
Co asi viděli?
Sleduj ty hřebeny.
Tak tu medaili už máš jistou.
Jak to myslíš?
„Svobodník Blake prokázal chrabrost a zachránil kamaráda před smrtí.“
Blablabla.
Ty tomu věříš?
Jo.
To by bylo hezký, když tys tu svoji ztratil.
Já ji neztratil.
Tak co se s ní stalo?
Proč tě to zajímá?
Proč tobě je to fuk?
- Výměna s francouzským kapitánem. - Výměna?
- A za co? - Za flašku vína.
Proč jsi to udělal?
Měl jsem žízeň.
To je škoda.
Měl jsi ji přinést domů.
Měls ji dát svý rodině.
Chlapi za to umírají.
Já bych ji vzal domů. Proč jsi…
Hele, je to jen kus plechu.
Nedělá to z tebe bůhvíco. Nikoho to nezajímá.
Ale zajímá.
A není to jen kus plechu. Má to i stužku.
Hrozně nerad jsem jezdil domů.
Nesnášel jsem to.
Když jsem věděl, že tam nezůstanu…
že musím zase odejít a že už mě možná nikdy…
Proboha.
Všechny je pokáceli.
Třešně.
Lambertky.
Nebo Duke.
Těžko říct, když nemají plody.
Jakej je v tom rozdíl?
Lidi si myslí, že je jen jeden druh.
Ale je jich spousta.
Cuthbertka, třešeň královny Anny, Montmorency. Sladký, kyselý.
Jak to sakra víš?
Máma má doma sad.
Jenom pár stromů.
V tuhle dobu to vypadá, jako by nasněžilo.
Samý květy.
A v květnu je pak musíme očesat.
Já a Joe.
Zabere to celej den.
Takže tyhle jsou všechny mrtvý?
Ale ne. Znova vyrostou, až shnijou pecky.
Nakonec bude víc stromů než předtím.
Vypadá to opuštěně.
Doufejme.
Musíme se ujistit.
Já půjdu zepředu, ty zezadu.
Našels něco?
Ne.
- Neviděl jsi nějaký jídlo? - Ne.
Nelíbí se mi to tu.
Podle mapy…
musíme za tamhleten kopec a pak přímo do Écoust.
Fajn.
Zase naši staří známí?
Už to tak bude.
Leteckej souboj.
A kdo vyhrává?
Myslím, že my.
Dva na jednoho.
Dostali ho.
Vodu!
- Dáme mu ránu z milosti. - Ne. Přines vodu. Potřebuje ji.
Všechno bude dobrý.
V klidu. Nehejbej se.
Nech toho! Přestaň!
Ne!
Ty mizero!
Ty hajzle.
Bože, to ne!
Kristaboha, ne!
- Musíme zastavit krvácení. - Ne! Přestaň!
V klidu. Všechno bude dobrý.
Teď vstaneme.
- Jo. - Dobrý?
Ne, já nemůžu. Nemůžu.
- Musíme do lazaretu. - Nemůžu.
- Ten kousek tě ponesu. - Přiveď doktora.
Musíme jít spolu.
Musíš vstát.
Přestaň!
Prosím tě, přestaň!
Polož mě na zem! Polož mě, ty hajzle! Prosím!
Musíš se pohybovat.
Tak si sedneme. Budeme sedět.
To nemůžeme.
Musíme přece najít druhý prapor. Tvýho bratra. Musíme vyrazit.
Běž první. Já tě dohoním.
Ne. Tady zůstat nemůžeš.
Musíme jít.
Musíme jít. Tak pojď.
No tak!
Výborně.
No tak. Jdeme.
Tvůj bratr. Musíme ho najít.
Poznáš ho.
Vypadá jako já.
Je jen trochu starší.
Co to je?
Oni nás bombardujou?
Žhavý uhlíky. Hoří stodola.
Koupil jsem to.
Co to bylo?
Bodl tě nožem.
Já umírám?
Jo.
Jo, myslím, že jo.
Tohle?
Tam uvnitř.
Napíšeš mojí mámě?
Napíšu.
Napiš jí, že jsem se nebál.
A ještě něco?
Že je mám moc rád.
Přál bych si…
Řekni mi něco.
Řekni, že tu cestu znáš.
Znám ji.
Půjdu na jihovýchod až do Écoust.
Projdu městem a pak pořád na východ až do Croisilleského lesa.
To už bude tma.
To je mi jedno.
Najdu druhý prapor.
Předám jim zprávu…
a pak najdu tvýho bratra.
Je jako ty.
Jenom trochu starší.
Stalo se něco?
Hele, v klidu.
Pojď, pomůžeme mu.
No teda.
Jak se mu to stalo?
To letadlo? Viděli jsme kouř.
Jo.
Přineste jeho věci.
- Rozkaz. - Rozkaz.
Váš kamarád?
Co tady děláte?
Máme zprávu pro druhý prapor.
Rozkaz zastavit zítřejší útok.
Kde jsou rozmístění?
Hned za Écoust.
Pojďte se mnou.
Desátníku, to je rozkaz.
Projíždíme přes Écoust. Můžeme vás kousek vzít.
Rozkaz.
No tak, seržante. Víc chlapů ke spodní části kmene.
- Tam to je těžší. - Asi se budete mačkat.
Ne, takhle ho nezvednete.
Otočte ten předek doleva.
Sakra, ty nám to komplikujou.
Mohli ustoupit trochu důstojně, mizerové.
Pane.
Vy nejste můj voják.
- Ne, pane. - Má naléhavou zprávu pro druhý prapor.
Můžete to objet?
- Ne, pane. - Sakra. Už s tím pohněte!
V transportním voze je místo.
- Má své rozkazy. - No tak dobře.
Tak rychle. Objeďte to po straně.
Jak jste se sem dostali?
Přejeli jsme zemi nikoho. Hned za Bapaume.
Zabralo to celou noc. Potkali jsme pár opožděných Friců.
Byli pěkně otravní.
- Chcete dojet k nové frontové linii? - Pokoušíme se o to.
Newfoundlandský pluk se hnul kupředu a žádá posily.
S tím vaším kamarádem je mi to líto.
Můžu vám říct něco, co už asi víte?
Nemá cenu na to pořád myslet.
NEPŘEPLŇOVAT
Ne, nemá.
Naskočte si.
Udělejte místo.
No tak, všichni dovnitř!
Fajn. Tak jsme v tom zase, hoši.
Vítejte v zasraným nočním autobuse, kterej jede kdovíkam.
To je mrtvej pes?
- Nemáš retko? - Na. Vezmi si.
Hele, Butlere, dopověz tu historku.
Jasně, hned jak jsme vystoupili z vlaku,
přišel k nám Beaufoy a začal nás peskovat.
„Svobodníku, úroveň si musíte udržet za všech okolností.“
Pak Scott přijde z latríny a utře si zezadu ruce o Beaufoyův kabát.
Celý záda od hoven.
- To měl bejt kapitán Beaufoy? - Naser si. Ty to líp nesvedeš.
„Vojáci, stav vašich pažeb je hanbou pro celou expediční jednotku!“
- Ale ne. - Ne. Oba to děláte blbě.
- Ty sakra ani nemluvíš anglicky. - Umí mluvit líp než ty, Cooke.
- Zkus to, Jonny. - Jo, zkus to.
Předveď se.
„Rossi! Za 200 let vojančení
jsem neviděl tak strašnou díru pro latrínu.“
Pitomost. To je úplně blbě.
Málem jsi mi vyrazil zub.
Stejně bys potřeboval nový.
Ty musíš někde bejt?
- Ne. - Ten blbec potřebuje cvičný jízdy.
- Měl by couvnout. - Jasně.
Zkus zpátečku.
Zpátečku!
Ne. Přestaň!
Musíte si vystoupit.
Všichni ven!
- Tak rychle! - No jo, no jo. Aby ses nezbláznil.
Tak jedem.
Raz, dva, tři!
- Musíme dát pod kola dřevo. - Nemáme čas. Musíme zatlačit.
No tak. Pojďte!
Tlačte!
Prosím vás, já musím odjet. Prosím.
Tak jo, pojďte, chlapi. Jdeme.
Jdeme na to.
Raz, dva, tři.
Do toho, hoši! Ještě jednou, jo?
Raz, dva, tři!
Nastupte si.
Nastupte si. Rychle.
Jsi v pořádku?
Hele, co kdybys jel jednou po cestě.
Jdi do prdele!
Kam vlastně jedeš?
Musím se dostat ke druhýmu devonskýmu praporu za Écoust.
A proč?
Za svítání mají zaútočit. Mám rozkaz je zastavit.
Jak to?
Jdou přímo do pasti.
Kolik jich je?
Je jich 1 600.
Proboha.
Proč tě poslali samotnýho?
Nebyl jsem sám.
Byli jsme dva.
A teď je to celý na tobě.
Jo.
To nemůžeš dokázat.
Jo, dokážu to.
Děkuju.
Koukněte na to.
Kurva, vidíte to?
O tohle válčíme tři roky.
Měli jsme to těm ksindlům nechat.
No, kdo zabíjí krávy kulometem?
Skopčáci s přebytečnejma nábojema.
Šmejdi.
Jsou chytrý.
Vědí, že když krávu nezastřelí…
tak ji sníš.
- Stejně jsou to šmejdi. - Ani to není naše země.
- Kdy myslíš, že odešli? - Proč?
Máš strach, že je dohoníme?
Tímhle tempem by to byl zázrak. Budou hned za rohem.
Jdi do prdele. Co by tam dělali?
Sakra, proč se nevzdají?
- To nechtějí jít domů? - Nesnášej svý ženy a matky.
Německo musí bejt strašná díra.
Ustupujou.
Stáhli se dost daleko.
Máme je na lopatě.
Ne.
Nemáme.
A sakra. Co je zase?
Snad ne další strom.
Zničili most.
Tak to je smůla.
Asi už odsud vypadnu.
Hodně štěstí.
Nech si kus pro sebe. Budeš ho potřebovat.
- Drž se, kamaráde. - Hodně štěstí.
A nezvorej to.
Doufám, že se tam dostaneš.
Díky.
Další most je šest mil.
Musíme to objet.
To nemůžu, pane.
Mám málo času.
Ovšem.
Hodně štěstí.
Díky, pane.
Desátníku?
Dostanete-li se k plukovníkovi Mackenziemu…
ať jsou přítomní svědci.
- Jde o přímý rozkaz, pane. - Já vím.
Ale někteří vojáci touží po boji.
Díky, pane.
Řidiči!
Odjíždíme!
Nic tu není.
Nic pro vás nemám.
Prosím.
Angličan.
Ne Němec.
Přítel.
Jsem přítel.
Tohle… tohle město…
Écoust?
- Je to Écoust? - Ano.
Kde jsou ostatní?
Ostatní?
Ne. Jen já.
Jenom já.
Musím někam dojít.
Musím najít les na jihovýchodě.
Stromy.
Stromy…
- Croiset? - Croisilles?
Ano.
Řeka…
Řeka.
Řeka. Téct tam.
Stromy. Croisilles.
Sedni si.
Posaďte se, pane.
Děkuju.
Moje malá.
Holčička?
Ano.
Holčička.
Jak se jmenuje?
To nevím.
Kdo je její máma?
Nevím.
Mám jídlo.
Počkejte.
Mám s sebou tohle.
Vezměte si to. Všechno.
To je pro vás a pro tu malou.
Tohle ona nemůže.
Potřebuje mléko.
Mléko?
Děkuju!
Zdravíčko.
Máte děti?
Vy? Děti?
No tak.
Líbíte se jí.
Nepřestávejte.
Říkejte něco.
„V řešetu pluli namoutě
po moři v širou dál!
Ať říkal na to, co kdo chtěl,
a vítr dul a burácel,
v řešetu pluli dál!
Maličko, málo, tak maličko, málo
je na tom světě Popletů,
co s modrýma rukama a zelenou hlavou…
po moři plují v řešetu.“
Je ráno.
Vojáci vás uvidí.
Už bude svítat.
Měl byste počkat.
Zůstaňte.
Zůstaňte tu, prosím.
Musím jít.
Prosím.
Je mi to líto.
Angličan!
Učiněný peklo!
Město hoří.
Slyšíš mě?
Baumere?
Sakra! Baumere!
Baumere!
Angličan!
Tak táhnu dál
Tím světem strastí
Chudý a sám
Cizincem v něm
Však v zemi té
Kam stále mířím
Konec bude
Trýzním, nemocem
Až přijdu blíž
Tak svého Otce spatřím
A toulek svých
Už navždy zanechám
Jdu pořád dál
Až přejdu Jordán
Jdu pořád dál
Až dojdu domů k nám
Mračna zlá
Mě brzy obestoupí
Cesta je drsná
A není o co stát
Však pole zlatá
Přede mnou leží
Kde vykoupení
Navždy budou spát
Kde domov mám
Tam svoji matku spatřím
A blízké své
Co odjakživa znám
Jdu pořád dál
Až přejdu Jordán
Jdu pořád dál
Až dojdu domů k nám
Tak táhnu dál
Tím světem strastí
Chudý a sám
Cizincem v něm
Však v zemi té
Kam stále mířím
Konec bude
Trýzním, nemocem
Až přijdu blíž
Tak svého Otce spatřím
A toulek svých
Už navždy zanechám
Jdu pořád dál
Až přejdu Jordán
Jdu pořád dál
Až dojdu domů k nám
Roto D, vztyk!
Není ti něco?
Odkud jsi?
- Asi je v šoku. - K nám nepatří.
Je úplně durch.
Sereme na to. Vezmeme ho s sebou.
Musím najít devonskej prapor.
- Cože? - Co to povídáš?
Devonskej prapor.
Musím najít devonskej prapor.
To jsme my.
To jste vy?
Jo, svobodníku.
- Proč neútočíte? - Jsme druhá vlna.
- Nejdeme všichni najednou. - Jsme rota D.
V noci jsme se zakopávali. Jdeme poslední.
- Stalo se ti něco? - Kde je plukovník Mackenzie?
Na frontový linii.
- Kudy? - Tamhle tudy. Právě tam míříme.
Stůj. Kam jdeš?
Uhněte!
Pusťte mě!
Nechte mě projít!
Vždycky následujte velitele čety.
Udržujte odstup a sledujte rozkazy.
- Kde je váš velící důstojník? - Na seřadišti.
Zvedněte signální praporky nebo vypalte světlice,
až zaujmete pozici na skopčácký linii.
Seřaďte se. Poslouchejte mě.
Rota A vyrazí. Rota B dojde k frontové linii.
Pane, zpráva od generála Erinmorea.
- Kdo sakra jste? - Útok byl odvolán.
Generál ho odvolal.
Kecy. Jdeme na ně. Jsou na ústupu.
- Ne. Neposílejte je tam. - Vypadněte!
Rozkaz armádního velení! Kde je plukovník?
Sakra, běžte za kapitánem! Teď se rychle přesuňte, rozumíte?
- Rozumíte? - Ano, pane!
…seberou vlajky a světlice.
Co je? Kam jdeš?
Připraví se devátý a desátý oddíl!
Vyrazíme na první písknutí!
Padne-li voják vedle vás, jděte dál. Váš rozkaz zní: Prolomit linii.
- Kde je kapitán? - Tamhle.
Pane!
Pane kapitáne, nesu vzkaz. Ten útok odvolali.
Musíte ho zastavit. Zastavte to.
Kde je plukovník Mackenzie? Kde je Mackenzie?
Zpátky! Udržujte pozici!
Pane, mám rozkaz zastavit útok!
- Cože? - Kde je plukovník Mackenzie?
- Tamhle dál na linii. - Jak daleko?
Necelejch 300 metrů. V bunkru.
Čekejte, dokud nevyrazí první vlna.
Ne, to nemůžu.
Sedmá četa, 30 vteřin.
Takhle to, hochu, asi nepřežiješ! Přeskočilo ti?
Co to sakra děláte, svobodníku?
Ne!
Připravte se!
- Plukovník Mackenzie! - Je tamhle.
Dvě minuty!
Nechte mě projít!
- Co to děláš? - Musím za plukovníkem! Zastavit útok!
Viděli jsme světlice. Levé křídlo je na německé linii.
- Plukovníku! - Drž ho!
Poslouchejte mě!
Mám dopis. Musím k plukovníkovi.
- Nemáš šanci se tam dostat! - Seržante, další vlna!
Ne!
Druhá vlna, připravte se!
Plukovníku Mackenzie!
K útoku nemá dojít!
Dostal jste rozkaz to zastavit! Zastavte to!
Kdo sakra jste?
Svobodník Schofield, osmý pluk.
Rozkaz generála Erinmorea. Máte to odvolat.
- Pozdě, svobodníku. - Je od velení armády.
Přečtěte si ho.
- Zdržíme druhou vlnu? - Váhání je prohra.
- Pět set metrů a zvítězíme. - Prosím! Přečtěte si dopis.
Už jsem to všechno slyšel.
Nepočkám na soumrak nebo na mlhu. Odvolám vojáky a zítra je pošlu zas?
- Když ty šmejdy máme? Tímhle končí. - Němci to naplánovali.
Plánovali to celé měsíce. Chtějí, abyste zaútočil.
Přečtěte si ten dopis.
- Majore? - Ano, pane?
Stáhněte je.
- Rozkaz. - Ať se postarají o raněné.
Držte linii, kdyby zaútočili.
- Rozkaz! - Rozkaz!
Stáhněte se!
Doufal jsem, že dneska se to povede.
Naděje je nebezpečná.
Teď je konec a příští týden pošlou jinou zprávu.
„Útok za úsvitu.“
Tahle válka skončí jediným způsobem.
Do posledního muže.
Ať vám někdo ošetří rány.
Táhněte k čertu, svobodníku.
Nosítka!
Dobrá práce, hochu.
Díky, pane.
Nevíte, kde je poručík Blake?
Blake?
Byli jsme dva.
Poslali mě sem s jeho bratrem.
Jak znám poručíka Blakea, šel by se svými muži. Byl v první vlně.
Kde ho najdu, pane?
Zkuste to na obvazišti za frontovou linií.
Jinak…
Díky, pane.
Majore Hepburne!
Pojď. Nezastavuj se.
Seržante, hledám poručíka Blakea. Nevíte, kde je?
Ne.
Uvolněte cestu.
Pane, je tu poručík Blake?
To netuším.
Postupujte, svobodníku.
Pokud chodíte, jděte na místo třídění raněných.
Pomozte mi!
Poručíku Blakeu!
Je v bezvědomí.
Sakra, uhni!
Blakeu?
Z cesty!
Neviděl někdo poručíka Blakea?
Má vnitřní krvácení. Běž pro chirurga.
Amputace. Hned na operaci.
Moje noha!
Potřebuju pomoc! Rychle!
Něco tu potřebuju!
Tak rychle, hoši.
Koupil to do nohy. Ztratil spoustu krve.
- Jistě. - Poručík Blake?
Ano?
Potřebujete lékařskou pomoc?
Ne, pane.
- Jsem z osmého pluku. - Co tady sakra děláte?
- Poslali mě sem se zprávou. - Z osmýho? To znáte mýho bratra.
- Poslali nás sem oba. - Tom je tady? Kde?
Šlo to rychle.
Je mi to líto.
Jak se jmenujete?
Schofield, pane.
Promiňte, jak že?
Schofield, pane. William Schofield.
Will.
Potřebujete se najíst.
Běžte do menážního stanu.
Jestli můžu…
Rád bych napsal vaší matce.
Že Tom nebyl sám.
Samozřejmě.
Byl to…
Byl to dobrej člověk.
Vždycky vyprávěl legrační historky.
Zachránil mi život.
Jsem rád, že jste s ním byl.
Děkuju, Wille.
VRAŤ SE NÁM
PRO SVOBODNÍKA ALFREDA H. MENDESE
Z PRVNÍHO PRAPORU KING ROYAL RIFLE CORPS,
KTERÝ NÁM TYTO PŘÍBĚHY VYPRÁVĚL.