SIST SESONG PÅ THE WALKING DEAD:
- Pappa! - Jeg står i gjeld til en mann jeg traff.
- Hva hindrer deg? - Sambandet i bagen jeg mistet.
- Du fortalte meg at han var død! - Vi er på vei mot CDC.
Hvis det er noe tilbake, må det vel finnes der?
- Hvor er alle sammen? - Jeg er alt som er igjen.
Jeg elsker deg.
- Nei, jeg blir her! - Jeg også.
- Andrea, nei! - De kommer.
- Ned på bakken! - Kom igjen!
Jeg har mistet håpet om at du kan høre meg.
Men det er jo alltids en sjanse, ikke sant?
Den lille muligheten. Alt handler om de små muligheter nå.
Jeg prøvde å gjøre alt rett. Skape litt trygghet.
Jeg prøvde, Morgan. Det gjorde jeg virkelig.
Gruppen vår er mindre nå.
Vi mistet ennå en, i forgårs.
Det var hennes valg. Jeg klandrer henne ikke.
Hun mistet troen. CDC var en blindgate.
Jeg traff en mann der, en vitenskapsmann.
Han fortalte meg noe.
Han sa at...
Det er ikke viktig.
Det som betyr noe, er at vi er på vei.
Atlanta er ferdig. Vi skal prøve å nå Fort Benning.
Vi står foran en vanskelig reise, verre enn jeg kan forestille meg.
Men det kan vel ikke bli verre enn det vi har opplevd så langt?
200 tøffe kilometer er det som venter oss.
Jeg prøver så godt jeg kan å ikke miste troen.
Jeg kan ikke det. Da vil de andre...
Familien min. Kona mi.
Sønnen min.
Vi er bare noen få igjen, så vi må holde sammen.
Kjempe for hverandre.
Være villige til å ofre livet for hverandre, hvis det trengs.
Gjør deg klar, gutt!
Det er den eneste muligheten vi har.
Vær forsiktig der ute, Morgan. Håper du og Duane har det bra.
Hold dere unna veien. Hold dere i bevegelse.
Og hold øynene åpne.
Jeg vet ikke helt...
Bare vær forsiktige.
Kanskje vi treffes i Fort Benning en vakker dag.
Rick, over og ut.
NorSub by: Teddyboy33 SubConscious since 2010
Jeg husket nettopp turen vår til Grand Canyon med Carl.
- Det husker jeg ikke. - Ikke så rart, du var en baby.
- Vi kom aldri lenger enn Fort Worth. - Nei, du ble kvalm.
Visste ikke at en baby kunne spy så mye.
- Æsj. - Akkurat ja, æsj.
Doktoren sa at du ville klare deg, så vi snudde og dro hjem.
- Det suger. - Nei, det var en fin tur.
Den beste.
Kan vi dra og besøke Grand Canyon?
- Jeg har veldig lyst. - Jeg har også lyst.
Kan vi bli med?
Vi drar aldri uten deg og moren din, det lover jeg.
Ser komplisert ut.
Trikset er å montere delene igjen på samme måte.
Jeg kan rengjøre din, vise deg hvordan man gjør.
Åja. Det er et nydelig våpen.
Det var en gave, fra faren min.
Han ga den til meg rett før jeg og Amy dro på bilferie.
Han mente at to enslige jenter burde kunne forsvare seg.
Faren din var en smart mann. Hør her...
Den har begrenset kapasitet. Kun plass til syv patroner.
Herregud...
Å nei.
Ser du en vei igjennom?
Kanskje vi bare burde snu.
- Det er en avkjøring til motorvei... - Vi har ikke nok drivstoff.
Herregud...
Jeg sa jo det. Gjorde jeg ikke?
- Tusen ganger. Ingen sirkulasjon. - Problemer Dale?
Bare det at vi er langt uti Hutiheiti uten en sjanse til å...
Greit, det var tåpelig.
Hvis du ikke finner en radiatorslange her...
Vi kan finne en masse greier her.
Jeg kan suge opp litt bensin fra disse bilene.
- Kanskje litt vann. - Mat.
Dette er en kirkegård.
Jeg er ikke helt komfortabel med dette.
- Kom igjen, folkens. - Ta med det dere kan finne.
Unger, ikke se.
- Hvilket av dem? - Flattjernet.
Må alltid bruke flattjern på slangeklemmer.
Her, du kan gjøre det. Så lærer du noe.
Ed lot meg aldri få ha på meg så fine ting.
Vi trenger nye klær.
Du, Carl. Hold deg innenfor synsvidde.
Du også, Sophia.
Det ser bra ut.
Greit.
Glenn? Manglet vi vann?
- Spar litt til meg! - Det er som å bli døpt.
Å Herregud.
Lori, under bilene.
Carl, Sophia. Ned på bakken, nå!
Hysj. Under bilen.
Hva?
Faen.
Lori. To av dem er etter jenta mi.
- Går det bra med deg? - Skyt dem!
Nei! Ruslerne på veien vil høre det.
Da vil det ikke bare være to, men hundrevis. Kom igjen.
Greit, bli der. Bare vent litt.
Nå må du gjøre som jeg sier. Gjem deg der, gjør deg liten.
- Jeg avleder dem vekk fra deg. - Nei, ikke forlat meg.
Hør etter. De blir ikke anpustne, men det gjør jeg.
Jeg klarer bare èn om gangen, for å kunne beskytte deg.
Det er sånn vi begge overlever. Forstår du det?
Greit. Gjem deg.
Hvis jeg ikke kommer tilbake, må du løpe tilbake til de andre.
Hold solen på din venstre skulder.
Kom igjen da!
Din stygge jævel. Kom igjen!
Kom igjen da!
- Sikker på at det var her? - Det var her jeg forlot henne.
Jeg avledet ruslerne opp langs elven i den retningen.
Vi trenger årer, når du ser hvor vi står.
Hun var borte da jeg kom tilbake hit.
Jeg tenkte at hun bare hadde løpt tilbake til gjengen.
Jeg ba henne gå den veien, med solen på venstre skulder.
Lillegutt, hold deg på èn side. Du ødelegger sporet.
Hvis hun vet forskjell på høyre og venstre.
- Shane, hun forsto hva jeg sa. - Ungen er trøtt og redd.
Hun ble jaget. Ikke sikkert at hun fikk med seg alt du sa.
Ferske spor her. Hun gjorde som du sa, gikk mot veien.
- Vi sprer oss og går tilbake. - Hun kan ikke ha kommet langt.
Vi finner henne. Ligger sikkert gjemt i buskene et sted.
Hun klarte seg fint helt hit. Hun behøvde bare å fortsette.
- Hun dreide i den retningen. - Hvorfor gjorde hun det?
Kanskje hun så noe som skremte henne.
En rusler?
Jeg ser ingen andre fotspor. Bare hennes.
Hva gjør vi nå? Skal alle fortsette å lete?
Nei, det er best om du og Glenn drar tilbake til hovedveien.
Folk er nok engstelige.
Si vi er på sporet av henne, og sørg for å berolige dem.
Jeg ber dem ransake biler, holde dem opptatt med gjøremål.
Hvorfor er vi ikke ute og leter? Hvorfor flytter vi biler?
Vi må gjøre plass til å snu bobilen når den er fikset.
Nå som vi har bensin, kan vi dra tilbake...
...til et kryss som Glenn avmerket på kartet.
Det blir lettere enn å kjøre gjennom denne skrothaugen.
Vi drar ingen steder før datteren min er tilbake.
- Det er en selvfølge. - Rick og Daryl jobber med saken.
- Bare et spørsmål om tid. - Jo raskere jo bedre.
Jeg skjelver ennå etter at flokken passerte her, eller hva det kalles.
Ja, merkelig. Måten de marsjerte langs veien på.
En flokk. Ligner på det ja.
Vi har sett det før. Da leiren ble angrepet.
En vandrende flokk, bare at de var færre.
Kom igjen, folkens. Vi har fortsatt mye å gjøre.
Vi kjører på. Kom igjen.
- Sporene er borte. - Nei, de er bare svake.
Men de er ikke borte. Hun gikk gjennom her.
Hvordan vet du det? Jeg ser bare jord og gress.
Vil du ha en leksjon i sporing, eller vil du finne jenta...
...så vi kan komme oss vekk fra hovedveien?
- Shane! - Carl, hva skjedde?
Mamma, jeg fant noe tøft. Shane, se på dette.
- Et helt arsenal. - Stilig, men du må gi dem til Dale.
Se på denne. Ei stridsøks.
- Forsiktig. Ikke lek med dem. - De er veldig skarpe.
- Hva var det jeg nettopp sa? - Kan jeg få beholde en?
- Er du sprø? - Ikke søren.
Shane, si at hun må gi meg lov til å beholde en.
Kamerat, du må gi dem til Dale. Med det samme!
- Hva var det for noe? - Hva da?
Måten du avfeide ham på. Du knuste ham.
Du er helt utrolig. Gir du meg den kalde skuldra nå?
Var det ikke du som ba meg om å holde meg unna dere begge?
Har du glemt hva som skjedde ved CDC?
Har du fortrengt det lille sammen- bruddet du hadde, da du prøvde...
Da jeg prøvde hva? Hva tror du at det var?
Jeg tror det er ganske åpenbart hva det var for noe.
En feiltakelse. Det innrømmer jeg.
Jeg har gjort mange feil, Lori. Det har du også.
Jeg kan ikke motsi det. Vi må slutte med dette, Shane.
Hvorfor tror du at jeg ordner meg ny kjerre?
- Jeg drar. - Drar du?
Forsvinner for godt.
Sniker meg unna i stillhet så snart jeg får sjansen.
"Alarmberedskapen er aktivert."
"Forsvarsdepartementet har utlyst følgende beskjed:"
"Vanlige sendinger opphører umiddelbart."
- "Vi står overfor en krise." - Er signalet lokalt?
Det må bli sendt innen 80 km herfra.
"Unngå de infiserte. Vær rolige, hjelp er underveis."
"Alarmberedskapen er aktivert."
Drittsekk. Greit, vi fortsetter arbeidet.
Sophia!
- Hva leter du etter? - Hud under neglene.
Den har spist nylig.
Den har kjøtt i tennene.
Ja, men hva slags kjøtt?
Bare èn måte å finne ut det på.
Jeg kan gjøre det.
Hvor mange bytter har du flådd i livet ditt?
Min er skarpere.
Nå kommer den ekle delen.
Jada, kompisen vår har spist for ikke så lenge siden.
Jeg kan kjenne det.
- Her er magesekken. - Jeg tar dette.
Denne ekle jævelen spiste en hakkespett til lunsj.
Nå er vi i hvert fall sikre.
Det er sent. Snart blir det mørkt.
De finner henne.
Hvor er pistolen min? Du har ingen rett til å ta den.
- Trenger du den nå da? - Jeg fikk den av far, den er min.
- Jeg kan passe på den for deg. - Eller jeg kan få den tilbake.
- Alt i orden? - Nei, jeg vil ha pistolen min.
Jeg tror ikke at det er så lurt.
Hvorfor ikke?
Jeg er ikke komfortabel med situasjonen.
Når sant skal sies...
...jo færre våpen vi har slengende i leiren, dess bedre er det.
- Har du levert våpenet ditt? - Nei.
Men jeg har våpentrening.
Dere trenger opplæring, inntil da er det best at Dale har kontroll.
- Hva er det som skjer her? - De er tilbake.
- Fant dere henne ikke? - Vi mistet sporet.
Vi fortsetter ved daggry.
Dere kan ikke la datteren min være alene i skogen om natten.
Det er håpløst i mørket.
Vi snubler bare i hverandre. Og flere vil bli savnet.
Hun er bare tolv. Hun kan ikke være helt alene.
- Fant dere ingenting? - Jeg vet det er vanskelig...
...men du må ikke få panikk. Vi vet hun var der ute.
- Og vi fulgte sporet lenge. - Vi må organisere en aksjon.
Daryl kjenner skogen best. Han har fått ansvaret for dette.
Er det blod?
- Vi drepte en rusler. - Rusler? Gode Gud...
Det var ingen tegn til at den var nær Sophia.
Hvordan vet du det?
Vi sprettet opp jævelen, for å være sikre.
Hvordan kunne du forlate henne der ute egentlig?
- Hvordan kunne du forlate henne? - Ruslerne var etter oss.
Jeg måtte avlede dem. Det var hennes eneste sjanse.
Han hadde ikke noe valg, Carol.
Hvordan skulle hun finne veien hjem alene? Hun er bare et barn.
Det var min eneste mulighet. Det eneste valget jeg hadde.
Det er nok ingen som tviler på det.
Jenta mi ble forlatt i skogen...
Alle tar hver sitt våpen.
Det er ikke sånne våpen vi trenger.
- Hva med pistolene? - Det er ikke et tema.
Daryl, Rick og jeg bærer skytevåpen.
Folk kan ikke bare plaffe løs hver gang det rasler i trærne.
- Jeg er ikke redd for trærne. - Si at noen fyrer av et skudd...
...og en flokk er i nærheten. Da er vi ferdige alle sammen.
Så du må bare glemme det.
Planen er å gå opp elven, snu og gå tilbake på den andre siden.
Hun er nok nær elven. Eneste landemerket hennes.
Vær stille og årvåkne. Hold avstand, men vær synlige for hverandre.
Gjør klar sekkene deres.
Fortsett med reparasjonen. Vi må få bobilen klar.
Vi skal ikke bli her et øyeblikk lenger enn nødvendig.
Lykke til der ute. Få Sophia hjem igjen.
- Pass på Carl mens vi er borte. - Jeg blir med dere.
Du trenger jo folk, for å dekke størst mulig område.
Du bestemmer. Jeg kan ikke alltid være den slemme.
Han har mange til å passe på seg. Han er i trygge hender.
Greit, men hold deg i nærheten. Ingen unntak.
Andrea, jeg ber deg. Ikke gjør dette med meg.
Jeg går ikke uten pistolen min. Jeg kan trygle hvis du vil.
- Jeg gjør det for din skyld. - Nei Dale, du gjør det for deg selv.
Du må slutte. Hva tror du kommer til å skje?
At jeg skyter meg selv når du gir den til meg?
Jeg vet at du er sint på meg. Såpass er klart.
Men om jeg ikke hadde gjort noe, ville du vært død nå.
Jenner ga oss et valg. Jeg valgte å bli.
- Du valgte selvmord. - Hva så? Du kjenner meg ikke.
- Jeg vet at Amys død ødela deg. - Ikke bland inn henne.
Dette handler ikke om Amy. Det handler om oss.
Hvis jeg mener at jeg ikke har noe mer å leve for...
...har du da rett til å betvile det? Å tvinge meg på den måten?
- Jeg reddet livet ditt. - Nei, Dale.
Jeg reddet ditt liv. Du tvang meg til det.
Jeg ville ikke ha blodet ditt på hendene, derfor ble jeg med ut.
Hva forventet du? At jeg fikk en aha-opplevelse?
En oppvåknende psykokatarisme?
Kanskje litt takknemlighet.
Takknemlighet? Jeg ville dø på min måte...
...ikke bli revet i filler av siklende gærninger.
Det var mitt valg. Og du tok det fra meg, Dale.
- Men... - Men du vet best?
Alt jeg ønsket etter at søsteren min døde, var å...
...komme ut av dette marerittet som vi opplever hver dag.
Jeg skadet ingen andre. Du fratok meg valget, Dale.
Og du forventer takknemlighet?
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Jeg er ikke datteren din. Og jeg er ikke din kone.
Og jeg er faen ikke ditt problem. Mer er det ikke å si.
Shane, se her da.
Pappa sa at jeg kunne bære den, og mamma sa...
Vær stille. Vi leter etter Sophia.
Vi må fokusere på oppgaven.
- Du må holde følge. - Jada.
- Går det bra? - Jeg tror Shane er sint på meg.
- Har jeg gjort noe galt? - Nei, kjære. Det lover jeg.
Han er bare...bekymret for Sophia. Ikke noe annet.
- Hun kan være der inne. - Kan være mye rart der inne.
Carol.
Rop forsiktig på henne.
Hvis hun er der, så bør hun høre stemmen din først.
Sophia, kjære. Er du der inne?
Sophia, det er mamma. Alle sammen er her, vennen.
Det er mamma.
Daryl?
Det er ikke henne.
- Hva fant du? - En eller annen fyr.
Han gjorde som Jenner sa. Tok den andre utveien.
Var vel det han kalte det?
- Hvilken retning? - Den veien, jeg er ganske sikker.
Faen, vanskelig å være helt sikker her ute.
- Kanskje Sophia hører dem også. - Kanskje noen prøver å gi beskjed.
- Eller signaliserer at de fant henne. - Kanskje hun ringer i bjellene selv.
Skulle ikke du fikse radiatoren?
Hva om de kommer med Sophia og Rick vil dra med èn gang?
- Jeg reparerte den i går. - Hva?
Hva med all gnikkingen og pussingen da?
- Var det bare lureri? - Ja, det er ett ord for det.
Et annet ord er pantomime. En opptreden.
- Men ingen trenger å vite det. - Pantomime du liksom.
Hvis de andre vet at vi er mobile...
...vil de bare pakke sammen og dra videre.
Så du tror ikke at de finner Sophia, stemmer det?
Bare forbereder meg på det verste.
Før eller siden, hvis hun ikke blir funnet...
...så vil folk begynne å kalkulere.
Jeg ønsker å motstå "for alles beste" kontra
"for hver og en" argumentene så lenge som mulig.
Det er vel en krevende slange, eller hva?
Veldig.
Kan ikke være her. Ingen kirketårn, ingen klokker.
Rick?
Sophia!
Hei, JK. Besvarer du ønsker?
Hør her, dette er feil kirke. Ingen kirketårn, Rick.
Det er ikke noe kirketårn.
Tidsur. Det er koblet til et tidsur.
Jeg går inn igjen en tur.
- Skal du virkelig dra? - Er ikke det best for alle?
Jo, jeg tror det. Hva fikk deg til å ta avgjørelsen?
Må trekke meg unna. Jeg prøver å være grei, Lori...
...selv om du ikke ser det sånn. Ingenting var med hensikt.
Det håper jeg du forstår.
Samma det. Jeg fikk i hvert fall sagt det.
Skal du bare forsvinne? Uten å si noe til Rick?
Han vil prøve å stoppe meg. Det er på din kappe.
Fortell ham det du vil. Eller ikke si en dritt.
- Du er kona hans. - Og hva med Carl?
- Jeg elsker Carl. - Han tror du hater ham.
Jeg prøver å distansere meg, gjøre det lettere.
Det er ikke lett for noen av oss, og da særlig meg.
Jeg er den som mister dere.
Fader, tilgi meg. Jeg fortjener ikke din nåde.
Jeg ba om en trygg ferd fra Atlanta og du sørget for det.
Jeg ba om at Ed ble straffet, for å legge hånd på meg.
Og for å begjære sin egen datter...
...med en fordervelse som vokste i sjelen hans.
Jeg ba om at du måtte få en slutt på det.
La meg få oppdra henne, hjelpe henne til å unngå mine feil.
Hun er så engstelig.
Hun er så ung på sin måte. Hun har ikke fått sjansen.
Å be om at Ed måtte dø var en stor synd.
Vær så snill, ikke la dette være straffen min.
La henne være trygg. I live og i trygghet.
Vær så snill, Herre.
Du må gjerne straffe meg, men se i nåde til henne.
- Jeg blir med deg. - Hva pokker snakker du om?
Jeg er ikke dum, og jeg er heller ikke døv.
- Jeg kjenner ikke til bakgrunnen. - Det er ikke noe å snakke om.
Greit, samme det. Jeg bryr meg ikke.
Jeg vil bare komme meg langt bort herfra, akkurat som du.
Skal vi seile inn i solnedgangen sammen, mens vi leier hverandre?
Jeg ber ikke om et forhold, Shane. Jeg ber om skyss.
En sjanse til å starte på nytt, et helt annet sted.
Har du observert gjengen i det siste?
Det har jeg. Jeg ser to mennesker som ikke passer inn.
Vi er raringene.
Vi to er det femte hjulet på vogna.
Hva så? Sett at vi bare stikker av.
Hva får jeg for det, bortsett fra en ekstra sjel å passe på?
En sjanse til å hjelpe et annet menneske.
- Akkurat. - Og døra åpnes fra begge sider.
Gi meg en pistol, og jeg vil kunne dekke deg også.
Tenk på det.
Vi må komme oss avgårde. Folka er tomme for krefter.
Det er bare noen få timer med dagslys igjen.
- Det er langt å gå tilbake. - Kan ikke slutte ennå.
Vi har fortsatt områder å gjennomsøke.
Andre siden av elvebredden, som vi kan ta på tilbaketuren.
Hun har hørt kirkeklokkene. Hun kan være i nærheten.
- Hun kan være mye rart. - Jeg kan ikke dra tilbake.
- Det er min feil at hun er borte. - Nydelig.
De har fått deg til å tvile på deg selv nå, hva?
Hva med deg? Tviler du på meg?
Vi kan gjerne fordele skyld.
- Dette er viktig, å finne henne. - Å du Hellige jul.
Det er mirakelet vi trenger. Vi kan ikke gi opp.
Dere følger elvebredden tilbake. Daryl, du leder an.
Jeg og Rick blir igjen og søker i området en times tid.
- Du deler oss opp. Sikker? - Ja, vi tar dere igjen.
Jeg vil også være her. Jeg er vennen hennes.
- Vær forsiktig, greit? - Det skal jeg.
Når ble du så voksen?
Jeg kommer etter så snart jeg kan.
Her, ta denne. Husker du hvordan den virker?
Jeg tar ikke våpenet ditt, og forlater deg ubevæpnet.
Her, jeg har en ekstra. Ta den.
- Gir du meg et øyeblikk? - Ja.
Kom igjen.
Jeg vet ikke helt hvordan du ser på meg?
Med sorg? Forakt?
Medlidenhet? Kjærlighet?
Kanskje det bare er likegyldighet.
Du vet nok allerede at jeg ikke er en ivrig troende.
Jeg valgte vel bare å beholde troen på andre ting i livet.
Familien min, hovedsaklig. Vennene mine.
Jobben min.
Poenget er at vi...
Jeg trenger noe som kan hjelpe oss på ferden videre.
En slags...bekreftelse.
En indikasjon på at jeg gjør de rette tingene.
Du aner ikke hvor vanskelig det er å vite.
Eller kanskje du gjør det.
Jeg trenger ikke alle svarene.
Bare en liten dytt. Et tegn!
Jeg tar til takke med hva som helst.
- Fikk du det du ba om? - Det finner jeg vel ut.
Så dette er hele planen?
Planen er vel å dele oss opp i mindre og mindre grupper.
Med kniver og skarpe pinner som våpen.
- Jeg ser at du har en pistol. - Åssen det, vil du ha den?
Her, vær så god.
Jeg er møkklei av blikkene som du sender meg.
Alle sammen.
Jeg kan ikke forestille meg hva du gjennomgår...
...og jeg skulle gjerne hindret det, men du må slutte å klandre Rick.
Det står skrevet i fjeset ditt hver gang du ser på ham.
Da Sophia løp, så nølte han ikke i et eneste sekund.
Jeg tror ikke noen av oss hadde løpt etter henne slik han gjorde...
...eller ha tatt de vanskelige valgene slik som han måtte...
...eller at noen her kunne ha gjort det noe annerledes.
Noen?
Dere ser opp til ham, men klandrer ham når han gjør feil.
Om dere tror dere klarer det uten ham, greit. Ingen hindrer dere.
Vi bør komme oss videre.
Shane.
Nei, nei, nei!
NorSub by: Teddyboy33 SubConscious since 2010