FORRIGE GANG PÅ "THE WALKING DEAD":
Kom dere ned!
Gjem deg. Jeg villeder dem. Hun var borte da jeg kom tilbake.
Hvordan kunne du bare forlate henne?
- Jeg valgte å bli. - Jeg reddet livet ditt.
Jeg er ikke datteren din. Jeg er faen ikke ditt problem.
Nei!
Jeg kjenner det blikket. Du blir så stille.
- Skal du fortelle, eller? - Vi kranglet i morges.
- Det ble stygt, sårende. - Beklager. Menn kan være idioter.
Ærlig talt, så var det ikke han som var drittsekken.
Skjønner.
Han prøvde å være fornuftig. Jeg ble bare enda sintere.
Noen ganger skulle jeg ønske at han tok seg ut på meg.
Blåse ut, si at jeg er ei hurpe hvis så er tilfelle.
Men han er bare så...
- Ikke bebreid deg selv. - Nei?
Å være forbanna på gubben for at han ikke kjefter...
...er vel ikke rasjonelt?
Det er et problem som jeg ikke har med Tom.
- Men du elsker ham fortsatt. - Jada. Like greit det.
- Vi er fanget for livet. - Jeg beundrer realismen din.
Elsker du Rick fortsatt?
Jeg har tenkt mye på det, og jeg tror at svaret er ja.
Jeg prøver bare å huske hvordan det fungerer.
Det største problemet er vel at vi giftet oss så unge.
Unnskyld meg.
- Lever han? - Han blir operert.
Hvordan?
Utrykningen gjaldt to mistenkte i bil, men det var en tredje mann.
Noen dreit på draget. Jeg dreit meg ut.
Jeg så ham ikke tidsnok, Lori. Det er min feil.
Det tror jeg ikke på.
Hva skal jeg si?
Hvordan forteller jeg ham at faren hans er skutt?
Du trenger ikke å være alene om dette.
NorSub by: Teddyboy33 SubConscious since 2010
Nei, kom igjen...
Få opp farta, din pikk! Vis vei!
- Hvor langt er det igjen? - To kilometer, den veien.
Snakk med Hershel. Han kan hjelpe gutten.
- Beklager. - Kom igjen!
Pappa!
- Ble han bitt? - Kameraten din skjøt ham.
- Otis? - Han ba meg finne Hershel.
- Er det deg? Hjelp gutten min. - Få ham innendørs.
- Patricia, hent utstyret. Maggie? - Ja.
Smertestillende, kompresser. Ta med alt.
Rene håndklær, tepper, alkohol. Inn her.
- Putetrekk. - Lever han?
- Putetrekk, fort. - Lever han?
Brett den. Legg press på såret.
Jeg fant pulsen. Den er svak.
- Jeg overtar. Trekk unna. - Maggie, intravenøst.
- Vi trenger plass. - Hva heter du?
- Jeg heter Rick. - Rick?
Rick, vi skal gjøre så godt vi kan.
Du må gi oss arbeidsrom. Nå.
Beveg deg!
Lever han? Er han fortsatt i live?
- Det går greit. - Du har blod på deg.
La meg ta den. Hvor er han? Går det bra?
- Vet du blodtypen hans? - A+, samme som meg.
Det er gunstig. Hold deg i nærheten, jeg vil trenge deg.
- Hva skjedde? - Jeg sporet et rådyr.
Kulen gikk gennom den. Gikk rett gjennom.
Rådyret bremset kulen, noe som reddet livet hans.
Men den gikk ikke rett gjennom. Den delte seg.
Hvis jeg kan få ut bitene... jeg ser seks av dem.
Jeg så ham ikke. Ikke før han lå på bakken.
- Lori vet ingenting. - Nei, hun...
Kona mi er ikke klar over det.
Er du fortsatt bekymret?
- Det var et geværskudd. - Vi hørte det alle sammen.
- Hvorfor bare ett skudd? - Kanskje de drepte en rusler.
Du vet at Rick ikke ville ha risikert et skudd for èn rusler.
Ikke Shane heller. De hadde vært stille.
Burde de ikke ha tatt oss igjen nå?
Ikke noe vi kan gjøre noe med. Kan ikke jakte på skygger.
- Hva skal vi gjøre? - Samme som før.
Leter etter Sophia, jobber oss tilbake til motorveien.
Vi treffer dem helt sikkert borte ved bobilen.
Jeg er lei for at du må gjennomgå dette.
- Jeg vet hvordan du har det. - Jeg antar det. Takk.
Tanken på at hun er her ute, helt alene...
Det å ikke vite noe, tærer på meg.
Jeg bare håper og ber om at hun ikke ender opp som Amy.
Gud. Det er det verste jeg noengang har sagt.
Alle håper og ber for deg, hvis det kan være til hjelp.
Jeg vet hvor mye det hjelper. Ikke en dritt.
Å håpe og be er bare bortkastet tid.
Vi skal bare finne jentungen. I god behold.
Ikke noe mer kvasiprat. Herregud.
Vi kommer til å få en fin samling med reservedeler.
- Burde de ikke ha vært her nå? - Det er lyst ennå.
Ingen grunn til panikk ennå.
Åssen går det med deg?
T-Dog?
Jeg spurte om hvordan det går med deg nå nettopp.
Ikke bare avfei spørsmålet, er du grei.
Det er veldig vondt. Det verker noe forferdelig.
Jeg skjønner...
- Ikke ta på det! - Beklager.
Blodårene dine er misfarget. Du har en jævlig infeksjon.
Du kan dø av blodforgiftning.
Herlighet. Hadde ikke det vært noe?
Verden har gått til helvete. De døde har våknet.
Og Theodore Douglas stryker med på grunn av en skramme.
Ja, skikkelig tragisk.
Jeg har sagt det lenge, vi må finne noe antibiotika til deg.
Vi har gjennomsøkt bilene.
Fatter ikke at vi ikke har funnet noe Ampicillin eller noe sånt her.
- Skjønner du noe? - Burde være noe her.
Det tror jeg i allefall.
Vi har ikke vært grundige nok.
Så vi leter litt til, greit?
Hvorfor lot jeg ham bli med? Han burde ha vært hos Lori.
Hvis du begynner sånn, blir du aldri kvitt ryggsekken.
Ei lita jente blir savnet, man går og leter. Enkelt.
- Du sa "dra tilbake." - Betyr ikke noe nå.
Carl ble skutt fordi jeg er feig. Jeg burde ha ligget der inne.
Du har ligget der før, kompis. Ikke sant?
Og du klarte deg. Det vil han også.
Var det derfor jeg kom meg ut av sykehuset?
Fant familien min, for at det skal ende sånn? Er det en spøk?
Kutt ut. Slutt nå.
Ei lita jente blir savnet...
Man leter etter henne, enkelt og greit.
Rick. Han må ha blod.
Du må holde ham nede.
- Pappa! - Jeg ordner det.
Nesten ferdig.
- Slutt, du dreper ham! - Vil du at han skal overleve?
- Han trenger blod. - Gjør det!
- Vent, hva...? - Han bare besvimte.
Èn ute.
Fem igjen.
Trykket er stabilt.
Lori må komme hit. Hun vet ikke hva som skjer.
Jeg må gå og hente henne.
- Det kan du ikke. - Hun er moren hans!
Hun må få vite hva som skjer. Sønnen hennes er skutt.
Han vil trenge mer blod.
Han må holde seg i nærheten.
- Kom igjen. - Jeg har det bra.
Jeg passer på ham.
Han er stabil foreløpig.
Lori må komme hit, Shane. Hun må få vite om det.
Greit, jeg skjønner. Jeg skal ordne det.
- Men du må gjøre din del. - Min del?
Din del er å være her. For sønnen din.
Selv om han ikke hadde trengt blodet ditt for å overleve...
...hadde jeg aldri i verden sluppet deg ut den døra.
Jeg hadde brukket beina dine hvis du prøvde. Du vet det?
Hvis noe skjer med ham, og du ikke er her...
Hvis han gikk bort, mens du var borte...
...ville du aldri ha kunnet tilgi deg selv for det.
Det hadde ikke Lori heller.
- Du har rett. - Tar jeg noengang feil?
Da du...
Da du lå på sykehuset, som du ikke var ment å forlate.
Du skulle ha sett Lori.
Hun var...
Styrken til den dama. Du kan ikke fatte det.
Den må du finne nå. Carl trenger det av deg.
Så du må stålsette deg, kompis. Hører du?
Du har den vanskelige jobben. La meg ordne resten, greit?
- Greit. - Bra.
Han er midlertidig utenfor fare...
...men jeg må fjerne de bitene som sitter igjen.
Hvordan? Du så hvordan det gikk.
Nettopp, og det var bare den grunneste.
Jeg må dypere for å få tak i de andre.
- Herlighet. - Det er mer.
Fortell.
Oppblåst mage, lavt blodtrykk. Han har indre blødninger.
En bit har sikkert sneiet en av blodårene.
Jeg må åpne ham, finne blødningen og sy.
Og han må ikke røre seg mens jeg holder på.
Hvis han reagerer på samme måte som før...
...kutter jeg en arterie og han dør raskt.
For å kunne prøve dette, må jeg bedøve ham.
Men da klarer han ikke å puste ved egen hjelp.
Samme tragiske resultat.
- Hva trenger vi? - Et pusteapparat.
- Hva mer? - Slanger, ekstra operasjonsutstyr.
- Kan du redde ham da? - Da kan jeg ihvertfall prøve.
Nærmeste sykehus gikk opp i røyk sist måned.
- Den videregående skolen. - Tenkte jeg også på.
De satte opp et legesenter der. De har nok alt vi trenger.
Stedet ble invadert. Kanskje det er bedre nå.
Jeg ordner resten, sa jeg. Er det for sent å angre?
- Liker ikke at du drar alene. - Slapp av.
Doc, skriv ei liste og tegn et kart til meg.
Du trenger ikke noe kart. Jeg blir med deg dit.
- Bare åtte kilometer unna. - Nei, Otis.
Kjære, vi har ikke tid til dette. Og jeg er ansvarlig.
Jeg vil ikke sitte på ræva mens han gjør dette alene.
- Jeg klarer meg. - Er du sikker på dette?
Vet du hvordan noe av dette utstyret ser ut?
- Egentlig ikke. - Jeg kjørte ambulanse. Jeg vet.
Vi kan diskutere dette i en uke, eller vi kan gjøre det raskt.
- Jeg velger den raske måten. - Jeg bør takke deg.
Vent til gutten er oppegående, så kan vi snakke om det.
Jeg henter noen saker.
Hvor er hun? Kona di?
Det er snart mørkt.
- Vi bør nok gi oss. - Vi drar tilbake.
- Skal vi fortsette i morgen? - Ja, vi finner henne i morgen.
Bare ta det dere trenger, og kom dere vekk derfra.
Nå må du være sterk, greit?
Det er et nydelig våpen, Rick. Du får den tilbake i god behold.
Det eneste jeg har.
- Dette ble en rar dag. - Det har du rett i.
Vi går og ser etter gutten din.
Jeg fant flere batterier.
En flaske med veldig moderne rosa vann.
En flott ny machete, og Glenn vil nok like denne gitaren.
Kanskje han spiller.
Ingen medisiner. Du?
Joda, Ibuprofen...og disse.
- Hva er det vi gjør? - Samler sammen utstyr.
Nei, jeg mener...
Hva er det egentlig vi gjør? Folka er ute i skogen.
Leter etter jenta i dagevis, mens vi er her.
Hvorfor?
De synes at vi er de svake.
- Hvor gammel er du, 70? - 64...
Og jeg er den eneste negeren.
Klar over hvor farlig det er for meg?
Hva pokker snakker du om?
Jeg snakker om to gode gamle sheriff-gutter og en bondeknøl...
...med en bror som skar av seg hånden siden jeg mistet nøkkelen.
Hvem i det bildet tror du blir lynsjet først?
Nå tuller du vel? Har jeg gått glipp av noe?
De cowboy`ene har hjulpet oss.
Tar jeg ikke feil, har bondeknølen reddet deg mer enn èn gang.
Ikke la oss glemme Andrea. Dreper sin egen søster.
- Hun var død allerede. - Så vil hun skyte seg selv.
Ja, hun er noe for seg selv.
Hun har det vanskelig. Hva feiler det deg?
Hele verden har det vanskelig. Faen, lukk opp øynene.
Se hvor vi er da, midt i all denne dritten.
Vi...vi stikker. Vi tar bobilen.
- Du har tørna helt. - Jeg mener det, mann.
Hvorfor sitter vi her langs veien som levende agn?
Vi stikker, du og jeg.
Vi stikker, før de kommer tilbake.
Herregud, du er glovarm!
Gi meg den. Kom igjen.
Her, ta disse. Vi må få ned feberen.
Hvor i helvete er de?
- Langt igjen? - Ikke noe særlig.
Kanskje hundre meter, i luftlinje.
Synd vi ikke kan fly.
Luftlinje du liksom...
Andrea?
- Lori? Lori Grimes? - Jeg er Lori.
Rick sendte meg. Du må bli med.
Det har vært en ulykke. Carl ble skutt.
Han er i live, men du må bli med.
Rick trenger deg. Kom da!
Vi kjenner ikke den jenta. Ikke sett deg på hesten.
Rick sa at dere var flere på motorveien.
Dra til Fairburn Road. Gården vår ligger der.
Se på postkassen. Navnet er Greene.
Hold kjeft.
Skutt? Hva mener du?
Jeg vet ikke, Dale. Jeg var ikke der.
Ei berte kom ridende som Zorro og tok med seg Lori.
- Lot dere det skje? - Ikke mas, mann.
Rick sendte henne. Hun visste om Lori og Carl.
Jeg hørte skrik. Var det deg?
En rusler angrep henne. Det var nære på.
Andrea, går det bra?
Det er nydelig her.
Har vært i familiens eie i 160 år.
Det er så utrolig fredelig her. Så urørt. Du er heldig.
Vi slapp ikke helt unna.
Vi mistet venner, naboer.
Epidemien tok kona mi, stesønnen min.
- Beklager. - Døtrene mine ble spart.
Det takker jeg Gud for.
De folka her, alt vi har er hverandre.
Håper bare vi kan holde ut til det finnes en kur.
Vi var nede ved CDC. Det er borte nå.
- Det fins ingen kur. - Jeg tror deg ikke.
Da AIDS kom, fikk alle panikk.
En gutt i landsbyen fikk det.
Noen foreldre trakk ungene ut fra skolen...
...så de slapp å sitte i samme rom.
- Dette er helt annerledes. - Det sier vi alltid.
- "Dette er annerledes." - Denne er det.
Menneskeheten har slåss mot pest helt fra starten av.
Vi blir tuppet i ræva en stund, før vi kommer tilbake.
Det er naturens måte å gjenskape balansen på.
Skulle ønske jeg trodde på det.
Jeg beklager.
Lille gutten min. Gutten min.
Det går bra. Mamma er her.
Du vil klare deg. Vi skal sørge for det.
Rolig.
- Hvor mange overføringer? - Bare to.
Han ville gjøre det samme for deg da du var på sykehuset.
Jeg måtte snakke ham fra det.
Takk.
Jeg forstår det sånn at...
...når Shane kommer tilbake med denne andre mannen...
- Otis. - Otis.
- Idioten som skjøt sønnen min. - Frue, det var en ulykke.
Skal vurdere det, foreløpig er han idioten som skjøt sønnen vår.
Lori, de gjør alt de kan for å ordne det.
Så snart de kommer tilbake, så kan du operere ham?
Jeg skal gjøre mitt beste.
- Greit. Du har gjort dette før? - Vel, på en måte.
På en måte?
Kjære, vi kan ikke velge og vrake i kirurger her.
Jeg forstår det. Men du er vel lege?
Ja, frue. Selvsagt. En vet.
En veteran. Krigslege?
- Veterinær. - Å...
Og tidligere har du utført operasjonen på hva egentlig?
- Kuer, griser? - Jeg må sette meg.
- Du har gapt over for mye, sant? - Det gjelder vel oss alle, frue?
Greit, vi tar en titt.
Ser du den store medisinske lastebilen over plassen der?
- Må vi bort dit? - Ja.
Jeg gjør det ikke. Vi kan ikke bare dra.
Carol, gruppen er splittet. Vi er svekket.
Hva om hun kommer tilbake, og vi ikke er her?
Det kan skje.
Hvis Sophia kommer, vil det være forferdelig om vi er borte.
Vi må ha en plan.
Det holder at vi bryter leir i morgen tidlig.
Vi kan sette opp et stort skilt, legge igjen litt forsyninger.
- Jeg blir her, sover i bobilen. - Jeg blir også, hvis bobilen står.
Tusen takk. Takk til dere begge.
Jeg er med.
- Hvis alle dere blir her, så... - Ikke du, Glenn. Du drar.
- Ta Cherokee`n til Carol. - Hvorfor må alltid jeg?
Du må komme deg til gården, og finne ut hva som skjer.
Men det viktigste er at du får T-Dog dit. Vi har ikke noe valg.
Det såret har blitt ille. Han har en alvorlig blodinfeksjon.
Få ham til gården. Se om de har antibiotika.
For hvis ikke, så vil T-Dog uten tvil dø.
Hold de oljete fillene unna sykkelen til broren min.
Hvorfor ventet du så lenge?
Lageret til broren min. Crystal, X...trenger ikke det.
Noen smertestillende med trøkk.
Doxycycline.
Ikke hjemmelaget heller. Førsteklasses vare.
Merle fikk gonorè av og til.
Trykket faller igjen. Kan ikke vente stort lenger.
- Ta litt mer blod, så drar jeg. - Drar...hvor da?
Han sa 8 km, de burde vært her. Noe er galt.
Er du gal? Du kan ikke dra.
- Rick, hør på kona di. - Hvis de er i trøbbel...
Du er for svak til å gjøre noe.
Du har gitt for mye blod. Du er knapt oppegående.
Du kommer deg ikke over gårdsplassen.
- Hvis noe er galt...jeg må dra. - Nei, din plass er her.
Shane holder det han lover.
- Dere er like sånn. - Jeg kan ikke bare sitte her.
Jo, det skal du! Hvis du føler for å be, gråte...
...eller fortelle Gud at han er ond, bare sett igang.
Men du drar ikke, Rick. Carl trenger deg her.
Jeg klarer ikke dette alene. Ikke denne gangen.
Det klarer jeg ikke.
Se her ja.
En lunge-intubator, til det nye pusteapparatet mitt.
Flink gutt. Kom igjen.
- Løp! - Helvete...
Kom. Følg meg!
Nei, nei...
Kom igjen!
Kom igjen. Inn her.
Trekk unna!
Faen heller!