Alle er infisert. Vi er alle smittebærere.
Sist gang i "The Walking Dead."
Vi har ikke hatt så god plass siden vi forlot gården.
- Er det sikkert? - Denne bygningen ja.
Han hater meg. Jeg ser det på ham.
Vi har bare èn mulighet.
- Hvem faen er dere? - Nei, hvem er dere?
- Han forblør. Vi må tilbake. - Kom hit, legg press på kneet.
Press hardt!
Kom dere ut derfra. Pent og pyntelig.
- Hva er det med ham? - Han ble bitt.
Ta det rolig. Så kommer ingen til skade.
Hold denne. Så hardt du kan.
- Har dere medisiner? - Hvor har du tenkt deg?
- Hvem er dere egentlig? - Ligner ikke redningsgruppa.
Hvis det er redningsfolk dere venter på...
Kom, vi må stikke!
Kom igjen! Jeg trenger hjelp!
Få opp døra!
- Er du sprø? Ikke ta den! - Vi har kontroll!
Daryl!
Da gikk vi. Denne veien.
Text: Teddyboy33 QTY RLS 2012
Fort, denne veien. Tilbake!
Daryl?
Kom igjen! Tempo!
- Stans! - Bruk lommelykta.
Forsiktig.
- Han mister for mye blod. - Få opp døra, det er Hershel!
- Å Herregud. - Fort, inn der!
- Snu ham rundt. - Opp på sengen.
- Han ble bitt. - Skar du det av?
- Ja. - Kanskje du rakk det.
Én, to, tre!
- Jeg trenger bandasjer. - Vi har brukt alt.
- Hent mer, hva som helst - Carl, hent noen håndklær.
- Dør han? - Nei, det går nok bra.
- Klarer du å stabilisere ham? - Vi må heve beinet. Puter!
- Laknene er gjennomtrukne. - Vi kan svi såret, stoppe blodtapet.
- Nei, sjokket dreper ham. - Arteriene blør uansett.
Vi må bare dekke såret og la det lege seg selv.
- Stopp der. - Avdeling C.
Celle nummer fire er min. Slipp meg inn.
Dette er lykkedagen deres. Staten har benådet dere.
- Hva foregår der inne? - Raker ikke deg.
- Ikke ta den tonen til meg. - Slapp av. Beinet hans er ødelagt.
Vi er frie nå. Så hva gjør vi her?
- Han har et poeng. - Dama mi venter.
Sivile som bryter seg inn i et vilt fremmed fengsel.
Kanskje ikke så lurt å dra.
- Dere kan jo prøve. - Skal vi ikke bare stikke...
- Vi skal ingen steder. - Kommer ikke inn heller!
Mitt hus, mine regler. Jeg går hvor jeg vil!
- Hvem var det? - Fanger. Overlevende.
- Hva? - Bare vent her.
Du må holde øye med ham.
Hvis han dør, må du være klar.
Fikser du det?
- Maggie er der. - Jeg klarer det.
- Jeg kan hente T... - Jeg fikser det.
Bra.
Det er ikke noe å hente her. Stikk huet i jorda igjen!
Ta det litt rolig nå da.
- Hvor mange er dere? - Flere enn dere kan takle.
Har dere ranet banken, eller? Hvorfor drar dere ikke til legen?
Hvor lenge har dere vært innelåst på kafeteriaen?
Ti måneder eller noe.
Det brøt ut opprør.
- Har aldri sett noe lignende. - Attica på dop, mann.
Vi hørte om folk som ble kannibaler, og døde som våknet til live. Galskap.
En vakt låste oss inn i kafèen, og ga meg pistolen før han stakk.
- Det er 292 dager siden. - 94 ifølge mine...
Vi regnet med at hæren skulle dukke opp hvert øyeblikk.
- Det fins ingen hær. - Hva mener du?
Det fins ingen styresmakter, sykehus eller politi.
Alt er borte.
- Mener du det? - Helt sant.
Hva med mora mi?
Ungene mine. Kjerringa mi?!
Har dere mobiltelefon, så vi får ringt til familien?
- Fatter du ingenting? - Ingen telefoner, datamaskiner.
Minst halvparten av befolkningen er borte.
Sikkert fler.
- Aldri i verden. - Bare se selv.
Dæven, det var godt å kjenne sola igjen.
Du store min. Alle er døde.
Hadde aldri trodd jeg skulle bli glad for å se de gjerdene.
Hvordan kom dere egentlig inn hit?
Laget et hull i gjerdet borte ved vakttårnet.
- Var det så lett? - God vilje er halve jobben.
Lett for deg å si.
- Hva er det? En sykdom? - Ja, og vi er alle smittet.
Hva mener du med smittet? Sånn som AIDS eller noe?
Hvis jeg skjøt deg i brystet, hadde du også endt opp sånn.
Det kommer til å skje med alle.
Robin Hood og gjengen kan umulig ha drept alle de gærningene.
Minst 50 lik her ute.
- Hvor kommer dere fra? - Atlanta.
- Hvor er dere på vei hen? - Ingen steder, for øyeblikket.
Dere kan bo nede ved vannet. Fin plass.
Vi skal dyrke mat der.
- Vi hjelper dere å flytte. - Det blir ikke nødvendig.
- Vi drepte dem. Fengselet er vårt. - Rolig nå, kompis.
Dere ødela dørlåsene våre.
- Dere kan få noen nye låser. - Vi var her først!
Innelåst på bøttekottet ja.
Vi tok det og slapp dere fri. Vi kjempet, så nå er det vårt.
- Vi flytter inn igjen. - Dere må finne deres eget.
Det er mitt. Alle eiendelene mine er der inne.
Kanskje vi kan finne en løsning som alle tjener på.
- Det tror jeg ikke går. - Ikke jeg heller.
Aldri i verden om jeg går tilbake til kafeteriaen.
Det fins andre avdelinger.
Dere kan jo dra. Prøve lykken på landeveien.
Siden disse pysene klarte det, må vi kunne greie å ta en bygning.
Med hva?
Atlanta gir oss noen ekte våpen. Ikke sant, sjef?
Hvor velforsynt er kafeteriaen?
Må være mye mat der, siden dere holdt ut i ett år.
Ser ikke ut som de har sultet.
- Det er bare litt igjen. - Vi tar halvparten.
Så hjelper vi dere med å rydde ut en bygning.
Hørte du ikke? Det er bare litt igjen.
Dere har mer mat enn dere har valgmuligheter.
Betal for dere, så hjelper vi til.
Vi rydder ut en bygning, så blir dere værende der.
- Greit. - Men vær klar over èn ting.
Hvis dere kommer for nærme, eller jeg kjenner stanken deres...
...så dreper jeg dere.
Avtale.
- Det må vel stoppe snart? - Blør mindre allerede.
- Hvis han overlever... - NÅR han overlever.
Vi trenger noen krykker.
Men vi skulle hatt antibiotika, smertestillende og nye bandasjer.
- Det må være ei sykestue her. - Isåfall finner vi den.
Tipper at du bekymrer deg for å føde det barnet.
Se på meg. Ser jeg bekymret ut?
- Du ser helt jævlig ut. - Du også.
Vi kommer oss gjennom dette.
Spiskammeret er bak her.
Prøvde dere aldri å bryte dere ut herfra?
Vi prøvde å ta av dørene, men om vi så mye som pep...
...stod styggingene utenfor og hadde lyst til å komme inn.
- Det er jerngitter foran vinduene. - 5 x 8 toms boks.
Jeg soner 15 år. Venstrebeinet mitt får ikke plass i senga.
Han kalles ikke Big Tiny uten grunn.
Ferdige med kosepraten? Jeg er lei av å vente.
- Kaller du det lite mat? - Det forsvinner raskt.
- Ta litt mais, tunfisk... - Halvparten, det var avtalen.
- Hva er det der inne? - Ikke lukk opp den.
Han var nysgjerrig.
Jeg gleder meg til å få egen dass.
Det var dumt av oss å la ham bli med.
- Vi fem kunne klart hele bygningen. - Det kunne skjedd hvem som helst.
Hva skal vi gjøre uten ham?
Stopp. Kutt ut nå.
Han er her fortsatt.
Hva om han våkner opp?
Hva da? Han kan ikke gå engang. Og vi er konstant på rømmen.
Dette knekker ikke ham.
Han har deg og Beth.
Er jeg den eneste her med rot i virkeligheten?
- Vi har hatt mange tøffe stunder. - Du forventer det selv også.
Jeg forventer ingenting. Jeg er bare forberedt.
Gå og se om Beth har det bra. Jeg skal passe på ham.
- Hva gjør du? - Jeg fikser buksebeinet hans.
Så ikke han snubler.
- Det er ikke sikkert han våkner. - Hvorfor gir du opp så lett?
- Jeg gjør ikke det. - Det høres sånn ut.
Du må ikke ha falske forhåpninger.
Vi har ikke utstyr til å takle denne situasjonen.
- Vi har Carol. - Hun er ikke lege.
- Pappa lærte henne et par ting. - Hun stoppet blødningen.
Disse blir bra.
- Maten er her. - Hva fikk dere?
Masse boksemat. Bokser i lange baner.
- Det er mer der det kom fra. - Noe nytt?
Blødningen er under kontroll og ingen feber.
Men pulsen er altfor lav. Han har ikke åpnet øynene ennå.
Sett på ham håndjerna mine.
Jeg tar ingen sjanser.
Hva med de fangene?
Vi hjelper dem med en bygning, så bor vi hver for oss.
- Så vi blir naboer? - Jeg gir ikke opp fengselet.
- Har de våpen? - Jeg så bare ett.
Jeg vet ikke om det kommer til å fungere.
Hva er valgmulighetene?
Drepe dem.
Hvis du mener det er best...
Sier du nå ja.
Ja, jeg er en elendig kone. Og jeg vinner aldri "Årets Mor."
Men du skal vite det at...
...jeg har aldri trodd at du er ond i hjertet ditt.
Du er ingen morder, det vet jeg godt.
Det vet jeg.
Bare gjør det du må for å trygge gruppen vår.
Gjør det med god samvittighet.
Hva skal jeg med den, når jeg har denne?
Man avfyrer ikke skudd, medmindre det er siste utvei.
Bråk tiltrekker dem og gjør dem opphisset.
Vi går inn to og to. Daryl går i spiss med T.
Vi danner baktroppen. Hold en tett formasjon.
Uansett hvor nærme de er, må ingen bryte formasjonen.
Hvis noen av dere flykter, kan man forveksles med ruslere.
- Ende opp med ei øks i huet. - Der skal man sikte.
- De dør kun av hodeskader. - Vi klarer da å ta livet av folk.
Det er ikke folk. De er noe helt annet.
Husk å sikte etter hjernen.
Hva skjer?
- Vi var nødt. - Av sikkerhets-hensyn.
Kan dere gi meg et øyeblikk alene her?
- Ja, skal jeg... - Jeg vil være alene.
Selvfølgelig.
Jeg venter utenfor.
Pappa...
Du trenger ikke å kjempe lenger.
Du må ikke bekymre deg for meg og Beth.
Vi passer på hverandre. Jeg, Beth og Glenn.
Fly avsted, far. Det er i orden.
Hvil i fred.
Du trenger ikke kjempe imot.
Hvis turen har kommet til deg, så er det helt greit.
Jeg vil så gjerne takke deg.
Tusen takk for alt.
- Det er altfor mørkt her inne. - Hold lommelykta høyt.
Du hører dem lenge før du ser dem.
De kommer!
Vil du smake?!
Skulle ikke du ordne med maten?
Jeg fant noe bedre.
Bare se her.
- Hvor fant du dette? - På sykestua.
- Jeg tok det som var igjen. - Gikk du alene?
- Ja. - Er du sprø?
Det var ikke noe problem. Jeg drepte to ruslere.
Du skal vite at alt du gjør påvirker hele gruppen.
- Vi trengte jo mer medisiner. - Det var snilt tenkt, men...
Du får ikke snakke slik til mammaen din.
Det er flott at du vil hjelpe...
Det må være i hjernen. Ikke magen eller hjertet.
Skjønner. I hjernen.
Sånn?
Hold tett sammen. Nå gjør vi det skikkelig.
- Bandasjene forebygger infeksjon. - Det er bra.
- Flott at han lærte deg dette. - Men han lærte meg ikke alt.
- Du må hjelpe meg med noe. - Nå?
- Hva er det? - Ikke her.
Jeg kan ikke forlate Hershel.
- Det er viktig. - Vi fikser dette.
- Vi klarer oss. - Vi blir ikke lenge borte.
- Rick sa at... - Vi klarer oss.
Javel.
- Det er bare en liten skramme. - Beklager.
- Jeg kan fortsette! - Du skar jo av gamlingens bein.
- Se hvor såret er. - Gutter, jeg klarer meg!
Jeg forvandles ikke til en av dem.
- Det må være noe vi kan gjøre. - Vi kan låse ham inn.
Vi må gjøre noe. Ikke bare stå der.
- Det er ikke noe vi kan gjøre. - Ditt jævla svin.
Hun der.
Alt du sier er helt normalt. At du vil øve deg på en zombie.
Jeg mener det, altså. Må bare venne meg til tanken.
Lori har passert termin.
Hun fikk Carl med keisersnitt, så det blir sikkert sånn nå også.
Hershel hadde litt erfaring, men han er ubrukelig nå.
Jeg trenger erfaring, og vi har plenty med lik.
Som jeg sa, det er sikkert helt normalt.
Jeg må kunne skjære i magen uten å skade babyen.
Ja hvorfor ikke.
Jeg gjør det.
Kom her! Følg etter meg!
Så flinke dere er. Kom igjen!
Så du ansiktsuttrykket hans?
Hvis han prøver seg på noe, gir du meg beskjed.
- Jeg åpner ikke den døra. - Jo, det gjør du.
Hvis du vil ha avdelingen, må du åpne døra.
Kun den ene. Ikke begge.
Vi må nemlig ha kontroll.
Er dere klare, jenter?
Full kontroll.
- Jeg sa én dør! - Det er sånn som skjer.
Pass åpningen!
- Var rett før han tok meg. - Nå skjønner jeg.
Det er sånn som skjer.
Nei!
Ta det rolig.
Jeg tar ham.
Ned på knærne!
Vi har ingen tilknytning til det som skjedde!
- Si det du, Oscar! - Hold munn.
Slipp meg inn! Lukk opp døra!
Du bør ta beina fatt.
Hva skjer?
Gjør noe. Vi trenger hjelp!
Kom igjen.
Nei!
- Vi var ikke innblandet. - Visste dere ikke om det?
- Daryl, nå fullfører vi! - Hør, vi er ikke de onde.
- Litt for enkelt. - Du så hva han gjorde med Tiny!
Han var vennen min. Vær så snill, vi er ikke sånn.
Jeg er glad i dop, men jeg er ingen morder.
Oscar er bare en elendig innbruddstyv.
Vi er ikke voldelige!
Jeg sverger i Guds navn! Jeg vil leve.
- Hva med deg? - Jeg har aldri tryglet om nåde.
Jeg har ikke tenkt å begynne nå. Så bare gjør det du må.
Fy flate.
Jeg kjente de karene.
Det var bra folk.
Vi stikker.
- Skal dere la oss være igjen her? - Vi stenger av denne bygningen.
Nå er denne avdelingen deres. Det var avtalen vi hadde.
Synes du dette er ille? Da bør du vente med å gå ut.
Se på dere selv som de heldige.
Trist det som skjedde med vennene dine.
Jeg har et godt råd.
Ta med likene ut og brenn dem.
Hershel sluttet å puste. Mamma reddet ham.
Det stemmer.
Fortsatt ingen feber.
Pappa?
Pappa!
Kom hit.
Vi tar oppryddingen i morgen.
Ja. Så får Carl et trygt sted å være...
...hva det nå enn er han holder på med om dagen.
Jeg synes ikke at du er en dårlig mor.
God hustru er det verre med.
I gode og onde dager, ikke sant?
Eller skal vi leie advokater, skille oss og dele alt vi har?
Vi har mat, og Hershel lever. Det har vært en god dag.
Han hadde omkommet hvis det ikke var for deg.
Det var du som reagerte raskt og gjorde det du måtte.
Jeg trodde at du kom ut for å snakke om oss to.
Kanskje vi ikke har noe mer å snakke om lenger.
Vi er veldig takknemlige for det du gjorde.
Text: Teddyboy33 QTY RLS 2012