Tidigare i The Walking Dead...
Han har ett läger och vill att vi gör en uttagning för medlemskap.
Vad är det här för ställe?
Det här är början på hållbarhet. Vi behöver folk som levt där ute.
Det är fortfarande era vapen. Vi lägger undan dem för säkerhets skull.
- Alla säger att ni gett dem arbeten. - Ja, det är en del av det här stället.
- Det här stället kommer göra oss svaga. - Vi ska få det att fungera.
Och om de inte klarar det så tar vi bara stället.
Nej, det är lugnt. Jag brukar vara uppe nu.
Jag brukade öppna ett kafé varje morgon i sju år.
Hjärnan har vant sig vid saker man inte behöver längre.
Jag gillar att bära omkring på min mobil också.
En vacker dag kommer den ringa och skrämma skiten ur mig.
Om ni skulle få tag på ett vildsvin där ute, kan jag få ett ben?
För att göra en prosciutto. Jag brukade torka kött i källaren innan allt detta.
- Jag gjorde jävligt goda pickles också. - Visst, Olivia.
Tack.
Kom och ta mig.
Svensk översättning: - StoraStyggaVargen -
Jag ser den inte, men den är nära.
Det är bara en.
Vi ska inte stanna länge. Vad tycker ni?
- Vi går in när det är tomt. - Hur då, det är låst på natten.
Fönstret, det har bara ett fönsterlås. Jag kan lämna det öppet.
- Ett fönsterlås? - Och om nån av dem stänger det?
Då väntar vi några dar och lämnar det öppet igen.
- Den börjar närma sig. - Vi måste göra det snart.
Just nu kollar de oss inte, och oroar sig inte för såna här möten.
- Vi kanske behöver vapnen, eller inte. - Det gör vi, hur det än går.
De är de tursammaste jävlar jag träffat. Och de fortsätter bara ha tur.
- Hur menar du? - Vi är här nu.
De har flera kistor fulla med 9 millimeters, Rugers, Kel-Tecs.
Instuvade där inne och de använder dem inte, de kommer inte sakna dem.
Nu är det nån som har en, eller hur?
De andra, vi vill att de försöker.
Du också.
Så vi håller tyst om det här. Bara vi vet.
- Här kommer den. - Jag tar den.
Vänta.
Vi sa ju att jag skulle skjuta, jag kan inte komma tillbaka med fullt magasin.
- Tur att han kom. - Vi måste tillbaka.
Du släpper på låset så väljer vi tillfälle.
Vi behöver ingen tur.
Vad är det där?
Är det ett W?
Ja.
Jag vet inte om det är nån taktik, att ge befogenhet till främlingar.
Befogenheten att stoppa slagsmål.
Om det bara är det borde hon gett en sån här till Daryl.
Jag vet inte om det är för vår eller deras skull.
Eller så försöker Deanna göra sig av med oss och dem.
Sätta på oss de här jackorna-
-och låta folk se det.
Om det är taktiken så är det smart.
Och hon verkar smart.
Smart då eller smart nu?
Det här är nu.
Kom fram! Nu!
Kan du höra skillnaden på vandrare och människor?
Kan du skilja på bra och dåligt folk?
- Rick verkar inte vara expert på det. - Ingen större skillnad numera.
- Tycker du så om ditt folk? - Varför följer du efter mig?
Det visste jag inte att jag gjorde. Jag är ute och jagar kanin.
Jag vet varför du är här ute.
Får jag göra dig sällskap?
Håll farten.
Och håll tyst.
Ni bevarar friden. Ni patrullerar och har koll på barnen.
Blir det konflikter så löser ni det.
Och folk kommer lyssna på er.
- För att vi har vindjackor? - För att de tror på det här.
För att jag säger att de ska göra det.
En polis bodde här.
Vi hade jackorna och jag ville göra det officiellt. Så nu är det officiellt.
Vi kommer ha en regering här en dag.
Därför vill jag att Maggie jobbar med mig.
Vi kommer ha en poliskår, därför vill jag att ni får igång den.
Jag ser ett livfullt samhälle-
-med industrier, handel och kultur.
Riktiga liv.
Det kanske blir hästar och kvarnar, men... Vad?
Låter det orealistiskt?
Nej.
Kan vi prata om säkerheten?
Vi behöver ständig patrullering längs med muren.
Inte bara för skador-
-utan även tecken på att nån klättrat in från utsidan.
Man kan klättra uppför stödbalkarna. Det skulle jag gjort.
Människorna är det verkliga hotet nu.
Rick, jag vet att du tycker att alla ska vara beväpnade innanför murarna.
Jag kan inte tillåta det.
Det är okej. Om du gör de här ändringarna behövs inte det.
Ursäkta.
Jag anmäler mig frivilligt till att vara utkik i klocktornet.
- Det finns ingen utkik i klocktornet. - Vad?
- Vi såg nån där förut. - Det är ett gevär min son satt upp där.
Han bemannar det ibland, men inte ofta. Det har inte behövts.
Vi behöver en utkik i tornet, nu. Dygnet runt.
Det är enda sättet att se om nån anfaller oss.
- Okej, vi delar upp det i skift. - Jag tar så många skift jag får.
Varför?
Sasha är en av våra bästa skyttar. Hon klarar det.
Jag sätter Spencer där idag.
Jag ska överväga dig som förste utkik men jag vill ha nåt i gengäld.
Ikväll har jag en välkomstfest för er alla i mitt hem.
- Jag vill att ni kommer. - Varför?
Kom ikväll. Så kan vi prata om det då.
Mosade limabönor, kakao och lite sötning.
Jag hade ätit det innan allt det här, jag lovar.
- Det är protein och det mättar. - Det låter jättegott.
Jag kommer tillbaka. Jag måste be Rick om lite hjälp med ikväll.
- Behöver du nåt så hojta bara. - Okej, tack.
- Har du hört om festen? - Alla kommer vara där.
Ja.
- Då blir det ikväll. - Jag borde kunna smyga iväg.
Vapenförrådet ligger bredvid Deanna. Jag har din rygg.
Folk kanske undrar var deras nya polis är, eller Carls pappa.
Okej. Vi kan inte använda Daryl. De bevakar varje steg han tar.
Det är ingen fara. Vet du vad som är bra med det här stället?
Jag får vara osynlig igen.
Jag har försökt fånga honom i månader.
Han heter Buttons.
En av ungarna såg honom springa förbi grinden.
Och tyckte han såg ut som en Buttons.
Jag har inte sett han på ett tag. Jag var rädd att det var för sent.
Varje gång Eric eller jag kommer nära blir han rädd.
- Har du gjort det här förut? - Min grupp gjorde det.
Men de hade inte varit ute så länge.
Ju längre de är ute desto mer blir de vad de egentligen är.
Jag ska inte göra dig illa. Okej?
Lugn, pojken. Såja.
Fortsätt äta du.
Duktig pojke. Ja, du brukade tillhöra nån, va?
Och nu är det bara du.
Helvete!
Kom igen, de kommer!
Kom igen.
Ersätter du verkligen ägg med äppelmos? Det kan verkligen förändra mitt liv.
Men det kan vi hålla mellan oss. Det är lite av hemligheten med kakorna.
- Är du allvarlig? - Ja.
- Man ska hålla på sina hemligheter. - Den följer med mig i döden.
- Chokladen är lite knepig. - Har ni det?
- Jag kan bara ge dig en kvarts kaka. - Det funkar.
Hej, Olivia.
- Vi måste göra ett uttag. - Sena iväg?
Bossen vill att jag kollar stöttorna vid östra muren innan festen.
Gå in där bak.
Carol, ta det du behöver. Chokladen ligger i frysen i hallen.
Är ni rädd för vapen?
Nej, jag... hade en pistol och jag bar ett gevär-
-när vi var på utsidan men jag är ingen expert.
Inte med såna där iallafall.
Jag heter Tobin. Och när du känner för det-
-så lär jag dig gärna. Bättre att ta det säkra före det osäkra.
Det vore trevligt. Tack, Tobin.
Tack, Olivia.
- Rider du? - Jag åker hoj.
Jag antar att du inte menar 10-växlad.
Jag vet att du känner dig som en utböling.
Det är inte ditt fel.
Eric och jag, vi anses fortfarande som utbölingar på många sätt.
Vi har hört vår beskärda del av välmenande men dråpligt stötande saker-
-från några vanligtvis trevliga män och kvinnor.
Folk är som de är.
Ju räddare de blir desto dummare blir de.
Rädsla krymper hjärnan.
De är rädda för dig och mig av olika anledningar.
De är mindre rädda för mig för att de känner mig.
Mindre och mindre för var dag.
Så låt dem lära känna dig.
- Du borde gå på Deannas fest ikväll. - Jag har inget att bevisa.
Jag har träffat många dåliga människor som gjort en massa dåliga saker.
De var inte rädda för nåt.
Jo, det var de.
Kära nån.
- Välkomna. - Hej.
Så kul att se er. Hej, Carl. Tack för att ni kom.
Jag fick aldrig nån chans att intervjua den här.
- Jag avundas henne. - Varför?
Hon kommer få se hur det blir här. Kom. Kom in.
Jag vet inte vad jag tycker om det här.
De har öl.
Jag ska försöka.
- Du är Rick. - Rick, det här är min man Reg.
- Du är en ganska enastående kille. - Varför då?
Jag såg banden. Allihop. Det folk sa om dig.
Det du har gjort för dem.
- Byggde inte du muren där ute? - Ja, det gjorde jag, med hjälp.
Ganska mycket hjälp. Och det är en jäkla otrolig bedrift.
Men det är en mur.
Fjorton liv i den här världen? Jag tror du slagit mig.
Vi står ju bakom den muren nu så låt oss kalla det oavgjort.
Jag är glad att du är här. Här, ta ett glas.
Det är bra för mig.
Du behöver inte vara bra.
Så där ja.
- Välkommen. - Tack.
Vi måste skynda oss. Han är instängd med dem.
Jag tar de längst bort.
Tack.
Jag tar de till höger.
Gör det.
Han flydde alltid.
Du försökte hjälpa honom.
- Hej. - Hej.
Hej. Är du okej?
Ja.
Det är bara inte riktigt min grej.
- Jag tror jag ska dra. - Nej, nej. Du får inte sticka.
- Vi är här tillsammans. - Du är här med oss.
Du är här med familjen.
Kom.
Daryl.
Jag trodde du skulle till festen.
Jag gick inte på grund av Erics fotled. Tack gode gud.
- Varför sa du åt mig att gå då? - Jag sa försök, och det gjorde du.
Det är en sån där tanken som räknas-grej.
- Okej. - Du, kom in. Ät lite middag.
Kom igen. Det är riktigt god spaghetti.
Titta, hon är här, vilket betyder att det är tomt, så...
- Jag följer med dig. - Nej, kom ihåg att...
Du är osynlig.
- Rick, det här är min man Pete. - Hej, trevligt att träffas.
Jag vill tacka dig för du tog jobbet som konstapel.
- Växer vi så här lär det behövas fler. - Man hoppas det.
Vill du komma förbi kontoret nästa vecka så kan jag ta en titt på dig?
Jag borde nog sagt att jag är läkare.
- Jag tyckte det lät trevligt iallafall. - Jag hämtar påfyllning.
- Det kan jag göra. - Jag gör det.
Har du roligt?
Ja, det har jag.
- Det var en dum fråga, va? - Nej.
- Men stället har en häftig utsikt. - Jaså?
Ja, titta.
Livet som det var innan.
Kanske inte som innan.
Nej.
Ja, jag vet.
Jag menar att det är bättre. Inte där ute men här inne.
Alla har gått igenom det. Alla.
Och många saker försvann.
Men mycket skit försvann också.
Alla är från helt olika bakgrunder och olika platser.
De hade förmodligen aldrig träffats och nu är de en del av varandras liv.
De är varandras liv.
Jag säger bara att vi alla har förlorat saker-
-men vi har fått nåt i gengäld.
Det räcker inte, men det är nåt iallafall.
Nej, det blev lika. Du såg det väl?
Ja, det är en ganska fin utsikt.
Mamma, kakorna är slut.
Nu är det så att jag känner kakmakaren. Hon är en god vän till mig.
Och jag kanske kan få henne att göra en hel hög bara till dig.
Mamma, han har ingen stämpel.
- Vill du ha en stämpel? - Visst.
Titta, nu är du officiellt en av oss.
- Sam. - Sam, spring inte.
- Vi syns sen. - Ja.
Försöker du smita? Jag kan låtsas att jag inte såg det.
Jag heter Sasha.
Jag heter Spencer. Deanna är min mamma.
Din mamma... hon verkar trevlig.
Om du hänger med mig ska jag se till att du inte fastnar med Mrs. Neudermyer.
Hon gillar verkligen att prata om hur gärna hon vill ha en pastamaskin.
Det är ingen önskvärd konversation.
Ursäkta mig.
Tack.
När ni är ute och kanske hamnar i en affär eller nåt-
-så letar Mrs. Neudermyer efter en pastamaskin.
Och vi försöker verkligen få tyst på henne.
Vi har lådvis med torr pasta härinne-
-men hon vill göra sin egen eller nåt. Jag tror hon vill ha nåt prata om.
Om du ser nån där ute skulle det verkligen uppskattas om...
Jag trodde det var klart. Du har inte frågat honom ännu?
Frågat vad?
När jag fick stället så fanns ramen-
-och lite delar och utrustning. Den som bodde här byggde dem.
Det är många delar för en hoj.
Så fort jag stötte på delar där ute tog jag med dem hem.
Jag visste inte vad jag behövde. Jag tänkte att jag skulle lära mig, men-
-jag har en känsla av att du redan vet hur man gör.
Och saken är den att-
-du kommer behöva en hoj.
Varför?
Jag sa åt Deanna att inte ge dig ett jobb för att-
-jag tror jag har ett åt dig.
Jag vill att du blir Alexandrias andra rekryterare.
Jag vill inte att Eric riskerar livet längre.
- Men du vill att jag riskerar mitt? - Ja, för du vet vad du gör.
Du är duktig där ute. Men du hör inte hemma där.
Jag vet att det är svårt att vänja sig att folk vänjer sig vid dig.
Och jag förstår att du behöver vara där ute ibland.
Det behöver jag med.
Men främsta skälet till att jag vill att du hjälper till att rekrytera-
-är att du vet skillnaden mellan en dålig och god människa.
Jag har inget annat för mig.
Tack.
- Jag fixar några kaniner åt dig. - Toppen.
Kör du med andra vapen nuförtiden?
Ja.
Lev med det, dö med det...
...och äta potatiskroketter med det.
Be till gud att du inte behöver använda det igen.
Be till gud att du inte vänjer dig vid att inte använda det igen.
Den är på din rygg...
...även när den inte är där.
Hur mycket har du druckit?
Jag är en stor karl.
Och jag har druckit många öl för att kompensera det.
Och vet du vad?
Och genom den modiga handlingen har jag...
Har jag insett att saker och ting löst sig jäkligt bra för mig.
Och du? Vad har du gjort?
Jag satte på mig den här klänningen.
Försök en gång till.
Vad gör du?
Sam, vad gör du här?
Jag följde efter dig.
Jag hoppades du skulle baka mer kakor men du gick hit istället.
Jag kan göra fler.
Jag kan göra en hel sats till dig. Vill du det?
Ja. Jag menar, ja, tack.
Men du får lova mig att hålla tyst om att jag gick in hit.
Men jag måste berätta för mamma. Jag berättar allt för henne.
Du får inte berätta för någon, speciellt inte din mamma.
För om du gör det...
...kommer du vakna en morgon...
-...och inte vara i din säng. - Var kommer jag vara?
Du kommer vara utanför murarna...
...långt, långt borta. Bunden vid ett träd.
Och du kommer skrika och skrika för att du är så rädd.
Ingen kommer hjälpa dig, för ingen kommer höra dig.
Jo, nåt kommer höra dig.
Monsterna kommer komma. De som finns där ute.
Och du kommer inte kunna fly när de kommer.
Och de kommer slita dig i stycken och äta upp dig medan du fortfarande lever.
Och du kommer känna allt.
Och efteråt-
-kommer ingen veta vad som hände med dig.
Eller så kan du lova att aldrig berätta för nån vad du såg här-
-och då händer ingenting.
Och då får du kakor.
Massor med kakor.
Jag vet vad jag tycker att du ska göra.
Det är också en ganska bra utsikt, eller hur?
Det var länge sen jag höll i sån här.
Hon och Carl-
-de är anledningen att jag fortfarande lever.
Och jag förstår vad du försöker säga.
Och det är?
Att det inte är så dåligt här.
- Vill du ta henne? - Ja.
Sasha, gör oss sällskap. Jag lovar att du bara behöver lyssna.
- Kom. - Okej.
Jag vet inte vad som tar sån tid.
Vi har bara ett ex och meningen med bok- klubben är att alla ska hinna läsa den.
- Jag hoppas det kommer en tandläkare. - Det är hans tänder.
Det är så mycket bättre när den är färsk.
Sasha, vad har du för favoritmat? Jag skulle gärna laga det åt dig.
Jag gör det för alla nytillkomna.
- Jag vet inte. - Klart du gör. Alla har en favorit.
Vilken är din? Vad du än vill ha.
Jag är bara orolig för att jag lagar nåt du hatar.
Du är orolig?
Är det sånt du är orolig för?!
Jag försöker lista ut vad det är.
Vad det är mer precist.
Det här.
- Det är inte verkligt. - Sascha, du har gått igenom mycket-
-och det accepterar jag, men det du just sa-
-det är skitsnack.
Varsågod och välj.
Jag har funderat lite.
Behöver vi verkligen de där?
Om det går åt helvete, visst, då gör vi det vi måste, men-
-det är ju som du sa, det behöver vi inte dem till.
Just nu gör vi inte det.
Ni ville att jag skulle försöka, eller hur?
Jag behöver inte.
Hej, Rick.