Tidigare i The Walking Dead...
Jag är bara ute efter Negan.
En kula gör ingen skillnad, i bästa fall kanske du dödar honom.
Gör en kula då.
Allt vi har har vi fått från att kämpa.
Kör vi efter deras regler får vi nåt slags liv.
Du ledde oss till det förlovade landet, eller hur, Rick? Här är vi nu!
Jag trivs här.
Saviors kan faktiskt vara ganska resonabla.
Maggie.
Jag vet att folk säger bra saker om dig och Sasha...
- Gör de? - Ja.
Om häromkvällen. Om hur ni räddade stället.
Låt det inte stiga dig åt huvudet.
Bekymra dig inte om det. För det verkar bekymra dig.
Vad gör du där uppe?
- Tänker du äta det där? - Ja.
Hörru, du vet ju att hon är gravid.
Mothårs, grabben. Alltid mothårs.
Jäklar, vad det luktar gott.
Vill du smaka?
Här är hans jävla lemonad. Jag hade lite i mitt kök.
Denise gillade den.
Tack.
Du, gå hem.
Låt mig ta över.
Nej, det är ingen fara.
Jag lovade Rick att ta hand om Judith, så det tänker jag göra.
Du borde nog gå. Vi ska sätta oss till bords.
Vi behöver en annan dukning.
- I dag och bara i dag, eller hur? - Ja.
Alla kulhål lär göra att den tar in vatten snabbt.
- Vi kan nog ta oss till kanoten. - Troligen.
- Om du vill vänta här... - Jag låtsas att du inte sa det där.
Jag tänker ta mig igenom det här. Det ska vi båda göra.
Jag tänker inte vänta på din farsa längre. Jag vete fan var han är...
men Lucille...
är hungrig.
Carl, skicka brödet.
Om jag får be?
Men kolla här! Svårare var det inte.
Det är bara en transaktion.
Du ser ut som fan, vilket innebär att du fick kämpa. Men du gjorde jobbet.
Du fattar grejen och det gillar jag. Negan gillar det.
Det är skönt att höra.
Spelar du dina kort rätt så kanske jag visar dig var vi bor.
Jag kanske bjuder på en macka.
Säg bara till.
- Gillar du att titta på, frippan? - Ja.
- Jag menar... - Att du borde dra åt helvete. Nu!
Morgan!
Det är bara lite saker från Rikets trädgård. Nektariner, äpplen...
- Tack, men jag vill inget ha. - Jag vet att du klarar dig själv.
- Men färsk frukt är inget man... - Jag menar allvar. Jag är nöjd.
- Ezekiel? - Vissa tycks inte kunna ta ett nej.
Jag försökte lämna dig ifred, men du kallade hit mig. Varför?
- Hur mår du? - Bra.
Så bra. Nu kan du gå.
- Jag tror att du börjar mjukna. - Jag tror att du börjar gå.
- Hejsan. - Hej.
Carol, förlåt att jag stör.
Jag väntade mig inte att du skulle vara här, Morgan. Men det var tur.
Jag ville faktiskt prata med er båda. Det är viktigt.
Vi är nästan framme vid kanoten.
- Vi tar in vatten snabbt. - Jag vet.
Rick, till vänster!
Vi är nästan framme.
Håll ut!
Stanna i kanoten! Jag kan...
Aaron! Aaron!
Aaron!
Jag är okej, jag är oskadd!
Jag klarade mig...
Sluta stå och trycka mot väggen! Se dig för!
Men för helvete!
- Hämta en mopp och en burk till. - Ska vi behålla skiten?
GRATTIS TILL VINSTEN MEN NI TORSKAR ÄNDÅ
En dålig förlorare?
Den enda han fick slut på tycks vara ammunition.
- Vi måste få tillbaka det här nu. - Ja.
Han har paddlar. Och med vinden bör det gå snabbt att driva mot land.
Ta det lugnt. Bär tillbaka den här skiten nu.
- Kan du se dig för den här gången? - Sluta hacka på honom.
Du vet, därborta... Jag menade inte att du inte skulle fixa det.
Det var bara...
Att åka så långt och riskera så mycket för att ordna grejer åt dem...
Folk gillar det inte. Jag skulle inte förebrå dig om du inte gjorde det.
Jag var där. Jag såg vad som hände på vägen.
Det vi gör håller folk vid liv.
Om vi lyckas med det spelar det ingen roll vad som händer med oss.
Michonne tycker inte att det här är ett liv värt att leva.
Att ha fattat ett sånt här beslut-
-efter att ha levt fria som vi gjorde, så kan jag förstå det.
Det är svårt. Man ger upp allt förutom sitt eget liv.
Men antingen fortsätter ens hjärta att slå, eller så gör det inte det.
Våra närståendes hjärtan slår, eller så gör de det inte.
Vi tar emot det de ger oss så att vi kan överleva.
Hur länge har du varit med Negan?
Varför var du därute ensam?
Berätta!
Du tror inte att det ändrar nåt om du pratar. Men du känner inte mig.
Vi får väl se vad som händer.
Jag tänker inte döda honom i dag.
Jag ska hitta ett sätt för oss att vinna.
Jag tänker ändra på hur det här slutar för mig.
Det är därför jag är härute ensam.
Är det där en äppelpaj?
- Hur gjorde du det där? - Jag kände doften utanför dörren.
- Har du bakat den? - Nån kille gav oss den som tack.
Han dotter tyckte att du borde bli president.
"Maggie som president!"
- Vill du ha en tallrik? - Det behövs inte.
Fick du de där av Jesus? Är han fortfarande kvar här?
Jag har några tillägg till listan innan han sticker ut.
Ungarna behöver pennor att skriva med.
- Är du redan president? - Jag har bara pratat med folk.
Jesus gav sig av i morse. Han bad mig berätta, men jag glömde.
Okej, nästa gång. Jag ska hämta lite mjölk.
- Låt mig. - Det är lugnt.
- Vad är det? - Du ljuger för Maggie om Jesus.
- Varför tror du det? - En tjej i huset sa det.
Hon berättade om alla. Att Jesus är en samlare och att han stack i går.
- Inte i morse. - Det är för hennes bästa.
- Hur då? - För att jag måste göra en grej.
Och då skulle hon vilja hjälpa till.
Du vill döda Negan.
- Tänk om du får hjälp? - Om många hjälpte till...
hade jag vågat berätta. För då vore det inte upp till henne.
- Men är det bara jag... - Det är det inte.
- Inte bara ni vill döda Negan. - Nej, Enid. Det kommer inte att ske.
Och om du bryr dig om henne så säger du inget om det här.
Vi måste skydda henne. Du måste skydda henne.
Det är inte bara du.
Det verkar onekligen så.
Många ställen slog sig ihop när världen föll.
Ni kommer kanske båda från såna ställen.
De flesta av dessa samhällen och läger är borta nu.
Jag förlorade människor. Jag tappade i stort sett tron på folk.
Men sen fann jag Riket och träffade Ezekiel. Jag såg vad han byggde upp.
- Men nu tror jag att det är hotat. - Saviors.
Saviors.
För några månader sen stötte Ezekiel och några vakter på dem i skogen.
Saviors insåg Ezekiels förmågor. Han ville inte strida, så de gjorde upp.
I utbyte mot mat och förnödenheter skulle ingen skadas-
-och de skulle aldrig beträda Riket. Ytterst få av oss visste ens om det.
- Vad har det här med mig att göra? - Jag vet att Ezekiel tycker om dig.
Jag vet även att han litar på dig. Därför är jag här.
Jag behöver er hjälp att övertala honom.
Just nu har vi fred med Saviors, men förr eller senare lär det spåra ur.
Kanske levererar vi för lite eller tittar snett på nån av dem-
-eller så slutar de bara upprätthålla överenskommelsen.
Saker och ting kommer att gå åt helvete. Och när de gör det...
så kommer Riket att gå under.
Jag hade en familj. Jag miste den till den här världen.
Jag såg dem dö.
Jag är rädd att om vi inte gör nånting nu-
-så mister vi inte bara fler liv, vi kommer att mista allt.
Jag vet vad Saviors är och jag vet vad de gör.
Och jag vet att de inte går att lita på.
Och jag tror att ni också vet det.
Exakt vad är det du ber oss om?
Jag ber er att hjälpa mig övertyga Ezekiel att attackera Saviors.
Att slå till först och förgöra dem.
Är den för dig eller för Negan?
Den är för honom.
- Hur tänker du göra det? - Jag trycker på avtryckaren.
- De kommer att döda dig. - Så länge han dör först...
- Varför måste du dö? - För att han måste göra det.
Jag håller med, men...
varför måste du göra det?
Det finns ingen anledning att ljuga för mig-
-om detta är vårt sista samtal.
Om Abraham hade levt så hade vi kunnat strida.
Om Glenn hade levt så hade Maggies barn haft en far.
Michonne och Carl kan slåss. De har Rick.
Aaron har Eric. Eugene kan saker.
Daryl är stark.
Och Sasha?
Se på mig, Rosita.
Det borde inte ha varit du. Det borde inte ha varit nån.
Vi kommer att vinna, men vi måste vänta på rätt ögonblick.
Eller skapa det, tillsammans.
Och du är en del av den gemenskapen.
Gör inte det här.
Vi behöver dig.
Jag vet att de är många, troligen många fler än vi är här i Riket.
Överraskningsmomentet är vårt enda hopp. Vi måste slå till först.
Och vi måste göra det nu medan vi fortfarande har det övertaget.
Carol, jag kan tänka mig att du inte är så van vid våld och strider.
- Du har fel. - Mycket fel.
Hon är nog den bästa kämpen i det här rummet.
Då är det dags att kämpa.
Nej, det här är nåt som jag inte är delaktig i.
Du behöver inte slåss. Övertyga bara Ezekiel om att låta Riket göra det.
Du förstår inte.
Jag ville varken att du, Ezekiel eller Morgan skulle komma hit.
Och jag vill inte ha nåt att göra med era liv eller er död.
Jag vill bara bli lämnad ifred.
Många kommer att dö.
- Du dödade en man. - Jag tog ett liv för att rädda ett.
Det är ju samma jävla sak! Vi tar deras liv för att rädda våra egna!
- Det vet du inte. - Du kommer att döda en dag, Morgan.
För det kommer att bli så illa!
Varför inte välja nu, innan du förlorar nån du bryr dig om?
Det är fred nu. Jag tänker inte bidra till att bryta den.
- Vi kanske kan bygga vidare på den. - Inte med dem!
När de vänder sig emot oss så kommer vårt blod att finnas på era händer.
Men det kanske ni är vana vid.
- Du borde också gå. - Ja.
Jag vill inte att nån annan kommer hit eller ens vet var jag finns.
Om du träffar nån vi känner så säg att jag är borta. Kan du göra det?
Det var aldrig meningen att du skulle se mig.
Hej.
Het dejt?
Jag har fått kontakt med dem och tänker försöka använda det.
Jaså, hur då?
Genom att försöka närma mig dem.
Då kanske vi kan försöka med nåt om några månader eller år.
Det hade nog mamma gjort, så jag tänker göra detsamma.
Okej.
Oavsett vad det var, så trodde jag att vi hade nåt bra på gång.
Åtminstone början på nåt bra. Varför avslutade du det?
Varför inledde du det ens?
Jag försökte låta bli att tänka på en massa skit.
Du är ju snygg, lång och ibland trevlig.
Så jag utnyttjade dig.
Förlåt.
Skulle du vilja äta middag senare?
Bara middag, inget annat.
- All right. - Då så.
Vad i helvete?
Det är lugnt, jag svär.
Du kan ta den där bakdörren. Jag ska inte säga nåt till nån.
Jag skulle egentligen vara där nu, men jag...
Jag försöker bara hanka mig fram, precis som du. Snälla...
Daryl...
Daryl?
Det handlar inte bara om att hanka sig fram här.
Det handlar om att ta allt.
Jag har nyckeln. Vi drar.
- Jag vill bara prata med honom. - Jag sa "nej".
Var inte ett sånt arsle, Arat. Låt karln komma in.
Åh fan, är det där till mig?
Vi har inte blivit presenterade. Jag heter Spencer Monroe. Hej.
Det där är Negan.
- Är han därnere? - Ja, vi är alla Negan.
Vad du än försöker göra kommer du att misslyckas. Men du har några val.
Åk hem, bränn bilen, rulla ner den i en sjö och få den att försvinna.
Det ligger en ljuddämpare i handskfacket.
- Var är han? - Negan?
Han är hemma hos dig, dumjävel. Och väntar på dig.
Stopp där. Bara så där?
Vi har väntat i flera timmar på vad du skulle komma med åt oss.
Låt oss ta en titt först.
Rinnande vatten, luftkonditionering och en inflyttningspresent.
Det avgör det hela. Jag tänker skaffa mig en sommarstuga här.
Skål för det.
Jäklar vad gott. Det enda som fattas är ett biljardbord.
Inget slår en schyst biljardmatch.
Huset tvärs över har ett i garaget.
Spencer, du kan nog vara min nye bästis.
Men det är ju en fin dag. Det vore dumt att tillbringa den i ett garage.
Jajamän, men jag har en bättre idé.
- Inte illa. - Vi fick åka rätt långt.
- Vad fan är det här? - "Grattis, men ni torskar ändå."
- Lämnade ni ett litet kärleksbrev? - Nej, jag bara...
Det skulle vi uppenbarligen inte...
Vänta nu, vad sa du? Är det uppenbart?
- Det var inte vi som gjorde det. - Det handlar inte om lappjäveln!
Spring iväg till Negan, Rick.
Men din vän här, han har inga tider att passa.
- Låt bli... - Backa!
Det här skulle aldrig gå med Rick. Han skulle bara stå där och blänga-
-och titta irriterande snett på mig som han alltid gör.
Det var faktiskt därför jag ville träffa dig.
Jag vill prata med dig om Rick.
All right. Prata på, Spencer. Prata med mig om Rick.
Jag fattar vad du försöker göra här. Vad du försöker bygga upp.
Jag håller inte med om metoderna, men jag fattar. Du bygger ett nätverk.
Du får folk att bidra för det allmännas bästa. Det är vettigt.
Men du bör veta att Rick Grimes har en historia av samarbetsproblem.
Säger du det?
Rick var inte den förste ledaren här. Det var min mamma.
Och hon gjorde ett väldigt bra jobb.
Hon dog strax efter att Rick dök upp. Det gjorde även min bror och pappa.
Allt var alltså toppen här i flera år?
Sen dök Rick upp och plötsligt blev du föräldralös?
Det är det sorgligaste jag nånsin hört.
Tur för dig att han inte bestämmer längre.
Det spelar ingen roll. Hans ego har spårat ur.
Han kommer att sabba allt, försöka göra på sitt sätt och ta över.
Det var vad han gjorde med mamma och det kommer han att göra igen.
Exakt vad är det du föreslår att man borde göra åt det?
Jag är min mors son. Jag kan bli den ledare hon var.
Det är vad det här stället behöver och det är vad du behöver.
Så du menar att jag borde ge dig befälet?
Det skulle vara bättre för oss alla.
Du klarar dig.
All right, de fattar nog poängen.
Mitt hjärta slår väl fortfarande, va?
Vet du vad? Jag funderar på en sak, Spencer.
Jag funderar på att Rick försökte döda mig och att han hatar mig.
Men just nu är han därute och samlar in en massa skit åt mig-
-för att se till att jag inte skadar de fina människorna som bor här.
Han sväljer sitt hat och får saker och ting gjorda.
Det kräver stake.
Och sen har vi dig...
Killen som väntade på att Rick skulle pysa så att han kunde snacka med mig.
Få mig att göra skitjobbet så att han kan ta Ricks plats.
Så jag måste fråga: Om du nu vill ta över...
varför dödar du inte bara Rick själv och tar över?
- Va? Nej, jag vill inte... - Vet du vad jag tror?
Jag har nämligen en gissning.
Det är för att du inte har mage att göra det.
Så genant. Där är den ju. Den var därinne hela tiden.
Du hade ju mage! Jag har aldrig haft så fel i hela mitt liv!
Nån borde pallra sig hit och städa upp den här röran.
Eller är det nån som vill avsluta matchen?
Kom igen! Ingen?
Ingen?
Kom igen, jag var ju på väg att vinna.
Helvete! Vad i helvete?!
Helvete! Försökte du döda mig?!
- Du sköt Lucille! - Hon kom i vägen.
Vad är det här?
En liten rackare gjord från scratch?
Kolla in skårorna. Den här var hemgjord.
Du må vara korkad, raring. Men här visade du verklig uppfinningsrikedom.
Arat, sätt kniven mot tjejens fejs.
Lucilles vackra, släta yta kommer aldrig att bli densamma-
-så varför skulle din få vara det?!
Såvida...
Såvida du inte berättar vem som gjorde den här.
Det var jag som gjorde den.
Nu tror jag bara att du ljuger.
Och du ljuger för mig nu?!
Synd och skam att Arat måste karva sönder det där vackra ansiktet.
- Ett försök till. - Det var jag.
Du är fanimej stenhård!
Visst, som du vill.
Arat, döda nån.
Nej, det var jag! Nej!
- Vi hade en överenskommelse! - Rick! - Kolla, allihop. Det är Rick.
Ditt folk får mig att tappa rösten med allt detta gapande.
Rick, hur vore det med ett "tack"?
Jag vet att vår relation inleddes med-
-att jag bankade skiten ur dina vänner.
På grund av det lär vi aldrig umgås och berätta våra mörkaste hemlisar.
Men lite cred är jag väl värd?
Jag ansträngde mig just som en tok för att visa hur resonabel jag är.
Din grabb gömde sig i en av mina bilar och sköt ner några av mina män.
Men jag skjutsade hem honom, hel och ren-
-och bjöd honom på spagetti.
En annan av ditt folk-
-ville att jag skulle döda dig och låta honom bli ledare.
Jag gjorde slut på honom, för din skull.
Och en annan här... Hon sköt Lucille och försökte döda mig.
Så jag gav er en mun mindre att mätta.
Och av hennes uppsyn att döma orsakade den munnen stor skada.
Personligen hade jag inte valt att döda henne-
-men Arat tycks inte ha litat på henne.
Dina grejer väntar vid porten. Ge er bara av.
Visst, Rick.
Så snart jag har hittat killen eller tjejen som gjorde den här kulan.
Arat?
- Det var jag! - Nej, det var det inte.
Det var jag. Det var bara jag.
Du?
Det krävdes en tomhylsa, en kulpress, krut, en kruttratt...
Håll käft. Jag tror dig.
Lucille, giv mig styrka.
Jag tänker befria dig från din kultillverkare, Rick.
Samt allt du lämnade åt mig vid grinden.
Och hur mycket ni än lyckades hitta så räcker det inte.
För ni sitter verkligen i skiten efter i dag.
Nu drar vi!
Nej! Snälla, ta mig!
Rick, jag ska inte ljuga...
Ditt kök är en enda jävla röra.
Vi ses nästa gång.
Carl sa att du var här.
Jag hittade det jag sökte.
Jag ville följa med dig och Aaron, men jag kunde inte.
Jag var tvungen att gå min egen väg.
Men när jag hittade den så insåg jag...
att jag inte vill att det ska vara min egen väg.
Jag ville att den skulle vara vår, min och din.
De är till och med fler än vi trodde.
Vi är numerärt underlägsna, vi är chanslösa.
Men det förändrar inte hur jag känner-
-eftersom det inte förändrar läget. Vi lever fortfarande, Rick.
Så mycket har hänt, så mycket som vi inte borde ha överlevt.
Trots det, eller kanske tack vare det, så gjorde vi det ändå.
Vi är fortfarande här, vi två.
Vi står fortfarande upp och vi ska fortsätta stå upp.
Så vad ska vi göra?
Hur ska vi få det att betyda nåt?
Det är vi som får saker gjorda. Du sa det själv.
Det är vi som lever.
Det är därför vi måste slåss. Inte för oss själva...
men för Judith, Carl, Alexandria och för Hilltop.
För oss alla.
Vi kan bekämpa dem, Rick. Vi kan hitta ett sätt att slå dem.
Vi kan göra det här.
Men...
Men bara om...
det är vi som gör det.
Ja, jag vet det nu.
Jag vet det nu.
Sasha! Enid!
- Allt väl? - Ja då.
Barnet mår bra. Det gör vi allihop.
Du hade rätt ända från början.
Du sa att vi borde förbereda oss på strid.
Jag lyssnade inte. Jag kunde inte då.
Nu kan jag det.
Översättning: Anders Enerlöv www.btistudios.com