Du borde inte ha lirat, damen. Det var inte ditt spel.
Vad i helvete?
Allvarligt, berätta. Vad i helvete?!
Rymlingarna kan vara på väg till Sanctuary. Henry kanske jagar dem.
Jag behövs här vid ett nytt angrepp.
Du kan åka härifrån, men du väljer att låt bli.
- Berätta varför? - Åk bara.
Du tror att han redan är död.
Är det vad du tror?
Eller kan du inte tillåta dig att tro annat?
Du bad mig låtsas tills saker sker, men du kan inte göra det själv.
- De kanske inte sker. - Jag fruktar för Henrys liv.
Du, som jag tyckte var den modigaste jag mött...
Men nej, du...
Du hejdas av feghet.
Det har gått mer än en dag utan att jag blivit sjuk, så det är lugnt.
Du är en tuff jävel.
Daryl, det betyder bara att Dwight sköt mig med en ren pil.
Eller att du hade tur. Det kan vara endera.
Det är inte som ett bett. Ibland händer inget.
Om Dwight visste kunde han ha varnat oss.
Han kanske inte kunde.
Han lät en hel dag passera medan vårt folk dog.
Alla andra som sårades blev sjuka. Det kan inte vara en slump.
- Så han får ett frikort? - Kanske det.
Du sa att vi kunde behöva honom, och vi gör det nu mer än nånsin.
Om jag hade dödat honom så kunde jag själv ha varit död nu.
Gör vad du måste.
Men då är det bara för din egen skull.
Jag hoppar av.
Vill du...
Vill du läsa det?
- Du tänker ge dig ut. - Vi behöver mat.
- Jag tänker hitta lite. - Vad skrev han till dig?
- Jag vet inte. Jag orkar inte... - Du måste.
Jag gjorde likadant. När det hände mig.
Man fortsätter framåt för att slippa.
Andrea hindrade mig och nu hindrar jag dig.
Carl skrev det för att han ville att du skulle läsa det.
Det var bland det sista han gjorde!
Du ska stanna här.
PAPPA
- Ska du leta efter honom? - Efter dem.
- Du måste inte, Morgan. - Jo. Jag borde redan ha gjort det.
Det var min uppgift. Vi är likadana. Det var mitt jobb, och jag trodde...
Jag trodde att jag måste och att det skulle bli annorlunda...
Morgan...
Som du vill. Men jag följer med.
Bilarna är på plats. Vi har 10-15 minuter på oss om Saviors kommer.
- Hur har vi det med ammunition? - Inte nog för en liknande attack.
Vi kanske slipper bry oss om det för tillfället.
- Närstrid är vårt enda alternativ. - Har de också ont om ammunition?
- De brände nog mycket på gångarna. - Och var hittar man mer?
Fan också! De har vår kulmakare. De kan tillverka mer.
- Har Saviors allt han behöver? - Annars vet jag var de hittar det.
Jag känner lukten.
Vad i hela helvete som än hände här så känner jag lukten av det.
Det är därför du använder eld och salt för att få bort det.
Jag sa ju att människor är en råvara.
Jag slösar inte med såna råvaror.
Jag litar på att de flesta kan hamna på rätt spår.
Mitt spår.
Jag skulle aldrig döda er alla.
Det utfördes av nån som inte följer reglerna.
Men det här...
Det här är mitt eget fel. Jag tar ansvaret.
Jag chansade på nån som visade sig vara ett jävla pungslag.
Jag beklagar det här.
Det gör jag verkligen. Jag beklagar att du förlorade allt du hade.
Men jag vet att jag kan hjälpa dig få det tillbaka. Att vi...
Det här är vår bästa chans. De lär ha hållit sig till vägarna.
Det är nog femtio procents chans.
- Vad är det? - Rovor.
De var på den här sidan vägen.
Henry... Henry!
Henry!
Du vet vad det är. Det var upp till dig!
- Du är inte här. - Han är inte här.
Du är inte här!
Du borde inte ha varit där. Du borde inte...
Han är död. Det vet du.
Jag gick inte ut för att leta efter honom. Jag ville hålla koll på dig.
Jo, jag har sett hur du räddar folk. Om och om igen.
- Men du kan inte rädda de döda. - Du är inte död.
Jag vet. Inte jag. Jag dör inte.
Jag bara ser det. Om och om igen.
Om och om igen!
Även när jag tittar bort ser jag det.
De gick här. De tog nog en genväg.
Den går rakt fram till vägen.
- Vart tog de vägen? - Vi har berättat för Maggie.
Berätta för mig.
Gissningsvis till Sanctuary. Det är nog vår enda gissning.
Det pratades om att rymma, men det var bara snack.
De hade ingen plan utan tog bara chansen.
Och om det vore du, vilken väg skulle du välja?
Till fots och troligen med skadade. Man kanske måste samla sig nånstans.
En gammal krog fem kilometer från Edgehill Parkway.
De frågade mig en gång om den kunde bli en bra utpost.
Det ligger mittemellan, men att de skulle... - Hörru!
Jag vet inte om det är en ledtråd, men om du tänker sticka ut...
Det är inte gratis. Gör mig en tjänst.
Om du skulle hitta dem, döda inte fler än du måste.
När det gick snett igår gjorde de fel val.
Vissa av dem har nog inte förstått det än.
Du kan visa dem genom att föra dem tillbaka.
Ja, det skulle jag kunna.
Hörru! Kan vi diskutera det här?!
Jag hade inget med det här att göra!
Jag snodde facklan du tänkte fjutta på min tjej med.
Och jag fick verkligen hålla igen.
Jag tänkte pricka 90-gradersmannen därborta.
Vad du än håller på med...
...så vill du nog egentligen inte.
Annars hade du inte lämnat mig här med en säck full med vapen.
Jag hittade även nåt annat.
Jag anar att fotona ligger dig varmt om hjärtat.
Så låt oss ta ett snack. Låt helandet börja.
- Vi borde vänta. Låt den passera. - Spåret leder rakt igenom.
- Vi kan tappa det. - Vi kan tappa mer än spåret.
Morgan...
Det där är Henrys käpp.
Morgan, stanna!
Den kom från den andra vägen. Vi kanske hittar honom där.
Du vet vad vi hittar där.
Nej. Jag bestämde hur jag ville ha det.
Men jag får alltid veta om jag inte försöker.
- Du kan också försöka. - Nej, det kan jag inte.
Du räddar folk. Jag ser dem dö.
Jag måste...
- Det är min uppgift. - Du fann mig när jag försökte fly.
Du räddade mig.
Du visste att jag kunde återvända, och det kan du också.
Det var inte jag.
Jag är inte lika stark som du.
Jag var där hela tiden och såg att nåt skulle hända.
Jag visste och såg det. Jag väntade på det och sen hände det.
Precis som det alltid gör.
Så jag måste. Jag måste döda dem.
Jag måste.
Morgan...
Morgan!
- Låt bilderna vara. - Jag anade att de betydde nåt.
Särskilt eftersom det här är de enda.
Du kan ju inte direkt knalla runt hörnet och beställa kopior.
Så jag frågar dig en gång till: Vad i helvete?
Är det så här du dödar folk? Med den där saken? Långsamt?
Nej. Folk är en råvara.
Jag ber dig, ta bort nödblosset. De är allt jag har kvar.
De är allt som finns kvar här. Du tog hela min värld.
Du tog mig.
Min fru hette Lucille.
Det var hon som hjälpte mig.
Jag gav henne inte ett skit, men hon hjälpte mig.
Genom livet. Det vanliga livet.
Slagträet hjälpte mig genom det här.
Så jag döpte det efter henne.
Det har inget annat med henne att göra.
Men det är den sista lilla biten jag har kvar av henne.
- Ungefär som dina bilder, va? - Ja.
Bara sluta.
Vad i helvete?
Nej! Jag är här!
Jag är här!
Nej... Gör det inte!
Jag brände inte dina bilder. Det skulle jag aldrig ha gjort.
Det är allt jag har kvar. Bränner du henne så är aska allt du får.
Nej, jag får göra dig illa.
Det var inte jag som gjorde det.
Jag kan gottgöra det.
Jag svär att jag ska göra det.
Jag kan gottgöra det.
Okej?
Morgan... Morgan.
Morgan, du känner mig.
Jag är inte som jag ska.
- Du borde nog inte vara härute. - Jag ska ingenstans.
Du är härute för att leta efter dem.
Jag också.
Låt oss avsluta det. Du och jag.
Vi var tvungna att lämna vägen och skogen.
- Vi kanske inte hann i tid. - Det kanske vi gjorde.
De ser nog risiga ut eftersom vi högg bitar av dem.
Vi kan inte bara lämna dem.
- Kolla på dem. De är redan döda. - Han har rätt. De visste reglerna.
- Klantar man sig är man körd. - Efter allt vi gått igenom?
Vi har reglerna för att inte alla ska dras med i fallet.
- Det här är ett typexempel. - Vi kunde ha varit halvvägs hem nu.
- Hur länge var jag väck? - Länge nog för att hamna här.
- Och vad händer om vi klarar oss? - Han har rätt, Jared.
- Vad väntar oss därhemma? - Vi borde kanske lämna Saviors.
Vi klantade oss. Simon hade inte räddat oss.
Det stämmer. Eftersom vi förlorade. Men saker och ting har förändrats.
Att leverera skithögen Rick till Negan är en seger.
Vi redde ut vår skit och det lär chefen uppskatta.
Kolla, han är vaken.
Upp och hoppa, krulltott. Är du redo för en promenad?
Visst är du det.
Packa ihop, pojkar. Vi dumpar dödvikten och fortsätter.
Att knyta ihop de lösa trådarna blir bästa för alla.
Vänta! Min bil är i närheten. Vi kan ta dem till Hilltops doktor.
De kan följa med oss tillbaka. Det kan ni göra allihop.
Ni bad inte om det här. Ni valde fel men det är inte försent.
Om ni befriar oss och samarbetar-
-så ger vi er en nystart.
En chans att bli en del av vårt samhälle, att bli en av oss.
Jag svär på hedersord.
Det är inte mycket som är värt nåt i dessa dagar, förutom ett hedersord.
Det måste väl betyda nåt?
- Ni går väl inte på det där? - Vi kan väl åtminstone lyssna?
- Vi kan diskutera saken. - Det har vi inte tid med.
Det är en flock utanför och den är på väg hitåt. Ni måste bestämma er.
- Och ni måste göra det nu. - Vakna, allihop!
Det finns ingen flock eller nån deal som väntar i Hilltop.
Tror ni att de kom för att rädda oss? De var ute efter blod.
Den här ströp en av sina egna med sina bara händer.
Allt Rick säger är en rykande hög med skitsnack!
Du har rätt. Jag kom hit för att göra mitt jobb.
Och döda varenda en av er.
Spara kulorna, du lär behöva dem.
Flocken är på väg. De kanske hör stönen eller hostningarna.
Kanske snubblar de in genom de öppna väggarna. Men de kommer.
Och efteråt...
...när ni bara består av trasig hud, lösa tänder och blod...
...när ni bara består av det de inte åt...
Det vore jäkligt synd.
För då finns det inte en enda en av er kvar som jag kan döda.
Vi är klara här.
Nu dumpar vi dem och drar. Jag vill ha en macka.
Inget förändras nånsin.
Och jag dör inte. Ingen dör, eftersom alla förvandlas!
Alla förvandlas!
Vad håller du på med! Du sabbar våra chanser att återvända till Hilltop.
- Gångare! Vi är omringade! - Vi har redan dödat er.
De tar sig in!
Därborta!
Ni är för svaga för att klara av dem. Släpp oss, vi kan hjälpa till!
Här ska inte släppas nån! Nu dödar jag skithögarna!
- Snabba på! - Vi måste hitta en utväg!
Ge mig staven!
Vi är nästan ute. Fortsätt framåt.
Din jävel!
Du gillar pinnar, va?
Släpp mig! Nej!
Släpp!
Du sa...
- Du sa... - Jag ljög.
Det gjorde inte jag. Vi kunde ha...
Vi kunde ha levt efter...
...efter det här.
Alla förvandlas.
Du räddade mig, Morgan.
Du räddade mig. Jag skulle ha dött.
Kanske där på gatan, precis utanför ditt hus.
Du kände mig inte.
Varför gjorde du det?
- Vi borde ge oss av. - Berätta.
Varför räddade du mig?
- Du hade din son där. - Nej.
- Varför räddade du mig? - Därför.
Därför att min son var där.
Du förlorade inte dig själv.
Bara så att du vet.
Tänker du berätta vad fan som hände här?
Vad handlade det där om?
Du kan följa med mig.
- Och följa en ny väg. - Din väg?
Erbjudandet kvarstår. Jag tittar förbi igen nån gång.
Då kanske du vill berätta, vem vet?
Hjälp!
Förlåt!
- Förlåt! - Det är ingen fara.
Förlåt... Jag är hemskt ledsen. Jag hade fel.
Du kunde överleva. Jag hade fel.
Jag hade fel...
- Vi fixar det. - Kom hit!
Distrahera döingarna!
Härborta!
Ers majestät!
Kompis...
Ezekiel!
- Du hade rätt, jag var rädd. - Ja, jag såg det.
Men du är ingen ynkrygg.
Jag hade en dotter.
När jag förlorade henne...
...så var jag ingenting.
Men människorna jag var med...
Genom att vara med dem...
...så fann jag mig själv.
Nån version av mig själv, ett bättre jag...
Ändå känns det jämt som att allt kan svepas iväg igen.
Men det innebär inte att det kommer att ske.
Och det innebär inte att jag inte kan finna mig själv igen om det sker.
Jag dödade honom.
Jag dödade mannen som dödade din bror.
Det var jag.
Jag dödade honom.
Förlåt.
Nej.
Nej, be aldrig om ursäkt.
Jösses...
Herrejävlar.
Om skit kunde skita skulle det ändå inte se lika sketet ut som du.
Hoppa in.
Negan... Jag visste det.
- Jag visste att du var vid liv. - Ja, för fan.
Men säg inte ett ord. Pappa är hemma och det ska bli en överraskning.
Jag har en massa överraskningar att dela ut.
Du tycks ha rätt. Den är igång.
Ja, hinkar med hylsor som Eugene ska förvandla till hundratals kulor.
Vi gör det nu.
Vi slår inte ut maskinerna, vi slår ut människan.
Tack.
- Förlåt mig. - Be inte om ursäkt.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig också.