Jag minns...
Jag såg att hon var vaken, så...
Hur gick det till?
Berätta.
Min mamma är död. Hon blev biten.
Jag såg henne dö. Det var inte länge sen.
Hon trodde att folk, deras själar...
...var fångade i monstrens kroppar.
Att döda de döda låter de levande gå vidare till livet efter detta.
Carl tog med mig till ert samhälle och jag berättade vad min mor trodde.
Vi mötte några av de döda. Han ville hedra henne.
Jag tror att han ville visa att jag kunde lita på honom.
Det var så det gick till.
Han dog när han hedrade en kvinna han aldrig träffat.
Men det var farligt.
Det var farligt och jag tänkte inte ens på det.
Det borde jag ha gjort.
Men allt som finns kvar av de vi har förlorat...
...allt som var deras eget...
...är deras åsikter.
Tack.
- Vi kommer att slå dem idag. - Ja.
Kommer du tillbaka till Riket då? Jag lovar att inte rymma igen.
Kanske.
Hur är läget, chefen?
Om detta blir vår sista morgon så är den åtminstone vacker.
- Det blir inte den sista av ett skit. - Kanske för några av oss.
- Jag accepterar det. - Jag accepterar inte ett skit.
Det handlar inte om acceptans eller pessimism.
Men för att rättfärdiga allt vi har förlorat måste vi riskera allt.
- Vi ska inte förlora ett skit. - Jerry!
Håller vi oss till den här vägen och i skogen går det snabbare.
- Dessutom kan vi bevaka vägen. - Då ser vi vad de gör.
Kan vi lita på vad Gregory berättade?
Jag låste in honom. Han visste att jag inte tänkte låta honom gå lös.
Han litar bara till sig själv, och han måste tro på Saviors-
-annars går han själv i en fälla.
Om inte Dwight lurade honom. Den jäveln kanske blåser oss.
- Morgan, vad är det? - De är borta. De försöker med nåt.
De var...
De var borta. Han... De var på väg in.
Jag frågade Maggie om vi kunde rensa bort gångarna från muren.
Vi lurade bort dem för att slippa dem på vägen ut.
Han gjorde det.
Fortsätt förbereda er. Det första teamet åker om tjugo minuter.
Han sa när vi åker. Du och ditt folk ska inte följa med.
Ni kan stanna här.
- Men ni är inte "vi". - Skönt att vi har rett ut det...
- Du borde kanske inte följa med. - Jag måste.
- Du har gjort mycket nog. - Jag måste, Rick.
Jag måste.
Det handlar inte om mig, utan om alla andra. Jag måste hålla dem vid liv.
Jag måste hålla Henry från att...
Vi...
Vi är värre än vi var, du och jag. Det är vi.
Du lovade de där männen i baren. Det var vad som krävdes, men...
Men det var nåt annat. Det var nåt som kändes fel för dig.
Vi gick över den gränsen för att...
...vi båda hade förlorat allt som var bra.
Vad spelar det för roll om vi lägger all energi på att hålla folk vid liv?
- Vi har inte förlorat allt. Inte än. - Jo, det har vi.
Och vi kan inte backa historien.
Så låt oss bara avsluta det här.
Visst suger det, D?
Trots den där äckliga ostbiten i fejset hade du folks respekt.
Nu har du inte ett skit.
Lasta in honom.
Där har vi min kulmakare.
All utrustning är på plats som utlovat.
Samtlig ammunition har kontrollerats av undertecknad.
Sömnlösa och utmattade har vi uppfyllt vår plikt. Testa själv.
- Visst förklarade Regina planen? - Det var därför jag ville åka med.
Beroende på terrängen och tajmingen borde vi slå till hårt och direkt.
En tät eldgivning minimerar risken för kaos och avslutar detta kvickt.
Är det verkligen nåt du vill bevittna?
- Det är snarare så att jag måste. - Ser man på...
- Lasta på och sätt fart! - Lance och Duke, mot Boylan Road.
- Följ kartan om ni behöver mig. - Vi fixar det, chefen.
Det kan ni ge er fan på.
Vilka idioter...
Häng på, Gabey.
Det är en fin åktur, och jag har lite skit att bikta mig för.
Välsigna mig, Fader, ty jag har syndat. Antagligen.
Snart är det dags.
Mannarna jag skickade ut för att fixa en vägspärr av döda-
- vet inte att de snart får göra de där iskalla arslena sällskap.
På grund av Rick och hans gäng skithögar. Vi ska slå till hårt.
Jag gillar inte att offra mitt eget folk, det vet du väl?
De där snubbarna anslöt sig till Simon.
Några måste ta smällen, så de fick göra det.
- Jag förstår fortfarande inte. - Ricky fick lite information.
Nu tror han sig ha ett övertag, men den var inte särskilt tillförlitlig.
Om jag var han skulle jag skicka ut spanare.
Att slå ut vägspärren lär få Rick att tro sig veta var jag är.
Då försöker de ta mig, men det är det som är fällan. Det är så vi tar dem.
De kommer att tro på den där kartan-
- eftersom de kommer att döda de där fyra stackarna.
Jag ger mig! Jag ger upp!
Det där var helt rubbat, kompis. Herrejävlar!
Du kan inte dö, va? Du borde prova det nån gång.
Hörrudu...
Tror du verkligen att du kan döda dig igenom det här, trots att alla dör?
Hör här... Det kommer inte att ske.
Morgan? Är du här?
Bra jobbat. Vi har information om fienden.
- Vad är det? - En lista och ännu en karta.
Och vad som ser ut som fler fakta.
Saviors ställer upp sig vid Old Mill Road. Där kommer Negan att vara.
Vi måste ta honom innan de får veta vad som hände här.
- Maggie. - Jag är här.
Det är dags. Det var en fälla, så vi får ändra planen.
Var det allt? Vill du bikta dig för att du tänker döda varenda en?
Förut lät det som att du inte ville att det skulle ske.
Det handlar inte om vad jag vill, Gabey. Det har det aldrig gjort.
Nej!
- Han ramlade ut! - Stanna där! Han ser inte ett skit.
Eugene, jag måste varna dem.
Håll käft, annars spräcker jag din skalle med min hemgjorda ammunition!
Fattar du det?
Är det förstått?!
Ja.
Se på dig själv. Vart tar din tro vägen när du verkligen behöver den?
Det verkar som att du skulle behöva den nu.
Ledsen, Eugene. Men jag måste nog paxa Gabey för mig själv.
Du sa att du inte ville dö en meningslös död.
Men man får inte alltid som man vill.
Lasta in honom i bilen.
Du vill skydda folk, men tror att du måste döda för att göra det.
Det låter inte så tryggt för dig-
- och i slutänden är det knappast tryggt för de du försöker skydda.
Det är ett dilemma. Eller inte.
Men du kan hejda folk utan att döda dem. Du hejdade ju nästan mig.
Jag har ett enkelt förslag som du kan prova.
Använd den änden mot de döda och den här mot de levande.
Då kommer saker och ting att bli bättre.
Jösses... Jag börjar gilla den där killen.
Herregud...
Herrejävlar. Har ni nånsin sett en så stor?
Nej. Saker och ting börjar förändras.
Kom igen.
- Hur långt är det kvar? - Vi närmar oss. Över åsen.
Saviors!
Se på fan, Rick...
Påsatt igen, hårt så in i helvete.
Jag la mig i bakhåll för ditt bakhåll med ett större bakhåll.
- Kom fram och möt oss! - Jag är överallt, Rick.
Jag har fler megafoner och walkie-talkier.
Välj en riktning och spring. Se hur det går.
Gör det kul för oss alla.
Gissa vad jag gjorde mer? Jag tog med några av dina gamla vänner.
Minns du din gamla kompis Eugene?
Han är den som möjliggjorde denna dag.
Detsamma gäller Dwighty-ponken här.
Om du undrar så blåste han dig inte med flit.
Nej, han är bara en ynkrygg som är värdelös på att leva.
Nu får han stå här och se er dö, och det får han leva med.
Gabriel får också stryka på foten.
Vi storstädar idag, Rick.
Sen står du på tur.
Det hade aldrig behövt bli ett krig. Du hade bara behövt gilla läget.
Men nu är det som det är. Gratulerar, Rick.
Tre!
Två!
Ett!
Nu!
Eugene!
Han flyr!
- Är Gregory redan härute? - Vi lämnade honom i huset.
Låt dem ta honom. Fortsätt till mötesplatsen. De andra är redan där.
- Vad är det? - Jag ska försöka bromsa dem.
- Ensam? - Hon hörs ju till New Jersey.
- Jag lämnar dig inte ensam. - Jag tänker inte ge dig nåt vapen.
Jag stannar oavsett.
Ställer ni upp? För jag är på hennes sida även om hon inte är på vår.
Han gjorde det här! Ta honom!
Morgan!
Morgan, du behöver inte.
Nu städar vi upp.
Håll an.
Skjut inte! Snälla...
Vi är färdiga. Det är över.
Bara så att du vet så var "Ole, dole, doff"-grejen bara skitsnack.
Jag gjorde ett val. Jag ville inte döda en grabbs farsa inför honom.
Men det hade nog varit bäst så. Då hade grabben kanske fortfarande levt.
Du är slagen. Ditt folk är besegrat.
Jag klarar mig. Det gör jag alltid.
Det är bara du och jag, Rick. Och du är helt uppsliten.
Jag är större, elakare och jag har ett slagträ.
- Vi kan få en framtid. - Jag vet att jag kommer att få en.
Ge mig bara tio sekunder för att berätta hur.
- Nej. - Ge mig tio sekunder för Carls skull.
Tio, nio...
Carl sa att det inte måste vara ett krig längre.
- Han hade fel. - Nej, han hade rätt.
Titta vad du gjorde. Carl visste inte ett skit.
Rädda honom.
- Nej! - Maggie!
Han får inte! Han dödade Glenn!
- Vi måste. - Vi måste avsluta det! Rick!
- Vi måste ställa det till rätta! - Vi kan inte, men det är över nu.
Nej, det är inte över förrän han är död!
Det är inte över förrän han är död!
Nej!
Det som hände och det vi gjorde... Det vi förlorade...
Det måste komma nåt efter det.
De med händerna uppe kan ta ner dem.
Nu åker vi hem.
Negan lever. Men hans sätt att sköta saker är över.
De som inte kan leva med det får betala priset, det lovar jag.
Men för alla här som vill leva i en fridfull och rättvis värld...
...och vill hitta ett sätt att enas med varandra...
...så är detta er värld.
Vi är livet. Det där är döden. Och den kommer att ta oss.
Såvida vi inte står enade!
Så åk hem.
Nu börjar arbetet för att bygga en ny värld.
Allt det här tillhör det förflutna.
Det måste komma nåt efter det.
- Vad hände med vapnen? Var det du? - Ja.
Jag saboterade tillverkningen utan mina kollegers vetskap-
-inspirerad av Gabriel oduglighet.
Och några saker du sa innan jag kastade upp på dig.
Så mitt lilla drällande skapade ett väldigt smällande.
- Det var för spyan. - Inte mer än rätt.
Ge det till Henry. Hälsar du honom att jag kommer att ha det bra?
- Kommer du det? - Jag ska försöka.
Jag vet att jag behöver det.
Min barmhärtighet övervinner min vrede.
Ursäkta mig, Maggie. Gänget tänker återvända till Sanctuary.
De ska försöka göra nåt annat av det.
Saken är den att det aldrig var meningen att jag skulle hamna där.
Jag har läst den där boken, "Nyckeln till en framtid".
Jag kan bygga saker och förverkliga det här, för dessa människor.
Det är vad jag vill göra med mitt liv.
Och det var du som gav mig det livet.
Okej.
- Hej. Skönt att ni kom. - Skönt att vara här. Tror jag...
Vi vet.
- Är det er? - Ja, mer glas.
Och mer folk för att bygga ihop det igen.
Ut.
Jag vet varför jag är här.
Jag vet vad jag gjorde mot Denise.
Mot dig. Och mot andra.
Det spelar ingen roll varför.
Jag visste att jag skulle få betala för det. Och det borde jag göra.
Jag är redo.
Jag fick se Negan besegrad och det räcker.
Jag? Jag är bara en skithög.
Det går inte att återgå till hur det var.
Förlåt mig. Jag är så ledsen...
Snälla... Jag ber dig!
Håll käft.
Gå, och fortsätt gå. Kom aldrig tillbaka hit.
Om jag nånsin ser dig igen så dödar jag dig.
Ge dig av och ställ det tillrätta.
Hitta henne.
Jag är en vän till Rick, från Alexandria.
Han säger att du får återvända till samhället om du vill.
- Varför det? - Rick försöker bygga upp nåt.
Han behöver alla han kan få tag på.
Han vill visa folk att allt kan förändras.
Man klarar sig inte ensam. Människor...
Allt handlar om människor. Allt som är värt nåt här i livet.
Vad heter du?
- Morgan Jones. - Jag heter...
Du kan kalla mig Anne.
- Jag ska bara hämta mina saker. - Gå du. Jag tänker stanna.
Jag vill vara ensam. Jag behöver det.
- Men du sa ju... - Ja, men jag kan inte.
Jag kan inte.
SMEKMÅNAD
Du hade rätt om att rädda Saviors från satellitutposten.
Och att föra dem hit.
Jag ångrar inte vad jag gjorde, men du hade rätt.
Och Rick gjorde rätt som inte dödade alla Saviors.
- Han gjorde rätt. - Ja, men inte med Negan.
- Vad innebär det? - Att vi har mycket att göra.
Vi måste bygga upp det här stället och göra det bättre än förut.
Det ska blomstra för de som bor här.
Vi behöver styrkan och förmågan att försvara oss bättre.
- Vi måste skaffa oss det. - Det ska vi göra.
Men Rick och Michonne...
Rick hade ingen rätt att göra som han gjorde.
Inte Michonne heller.
Så vi ska bida vår tid och vänta på rätt ögonblick.
- Och sen ska vi visa honom. - Ja.
Det ska vi.
- Vi vet att du är vaken. - Jag har aldrig sagt nåt annat.
Bra, för vi har några saker att säga.
Du behöver inte öppna ögonen nu, men du lär snart göra det.
För vi tänker tvinga dig att se det som händer.
Det handlar inte om vilka du dödade. Även vi har dödat folk.
Det handlar om vad du gjorde mot oss och mot så många andra.
Hur du tvingade folk att slava för dig.
- Jag räddade folk! - Michonne...
Han måste förstå att det här inte är öppet för diskussion.
Vi kan öppna hans stygn lite för att påminna honom.
Carl föreställde sig nåt bättre.
Att vi alla skulle sträva efter nåt som var större än oss själva.
- Du ska också få ett jobb. - Du ska också få vara delaktig.
Vi ska statuera ett exempel med dig.
Vi tänker inte döda eller skada dig.
- Du ska få ruttna i en cell. - Resten av livet, dag efter dag.
Du ska bli beviset på att vi bygger en civilisation-
- lik den vi hade och som vi ska få tillbaka.
Och du ska få se det ske.
Du ska få se hur fel du hade om hur människor och livet kan vara.
Att hålla dig vid liv ska visa folk att saker och ting har förändrats.
Att låta dig andas visar att vi förtjänar ett nytt och bättre liv.
Det blir din roll.
Efter allt det här kanske du ändå kan göra nån nytta.
Tack. Tack...
Jag förstår. Nu vet jag.
Du har givit mig så mycket...
...efter att redan ha gett mig så mycket.
Jag kan se.
Kära Carl. Jag minns.
Jag glömde vem jag var, men du fick mig att minnas.
Jag minns känslan av när vi promenerade den dagen.
Äntligen visste jag vem jag var, för första gången i mitt liv.
Vi gick sida vid sida, men du ledde mig nånstans.
Du ledde mig hit. Du ledde oss alla till den nya världen, Carl.
Du visade mig den nya världen. Du förverkligade den.
- Jag kan se den. Jag minns. - Pappa.